ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/777/21 Справа № 173/1366/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Пивоваровій А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року
у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Верхньодніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, посилаючись на те, що 14 листопада 2017 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 , боргу за договором позики (розписки) від 09 квітня 2015 року в сумі 78 000, 00 грн., що еквівалентно 3000, 00 дол. США та понесених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 780, 00 грн.
       Згідно виконавчих листів, виданих Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області на виконання вказаного рішення суду головним державним виконавцем Верхньодніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) прийнято постанови про відкриття виконавчих проваджень № 59979699 та № 59979805 від 05 вересня 2019 року. Цього ж дня вказані виконавчі провадження були об`єднані в одне виконавче провадження № 60891698.
       В ході виконання зведеного виконавчого провадження, державним виконавцем шляхом отримання повідомлення від банківської установи виявлено відкриття розрахункового рахунку, на який 23 жовтня 2019 року постановою про арешт коштів накладений арешт. 
26 грудня 2019 року на адресу виконавчого органу було направлено заяву про зняття арешту, в якій зазначав про наявність підстав для зняття арешту з його рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Банк Восток». В поданій заяві він вказував, що вищезазначений рахунок відкритий на його ім`я як найманого співробітника ТОВ «ТД «Марафон» для виплати заробітної плати та додані відповідні документи.
       Проте станом на сьогоднішній день жодної офіційної відповіді щодо результатів розгляду вищевказаної заяви на адресу ОСОБА_1 ,, від Верхньодніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не надходило, будь-яких дій щодо зняття арешту з рахунку боржника, відкритого для виплати заробітної плати, виконавчим органом також не вчинено, що й стало підставою звернення до суду. 
З огляду на зазначене, просив суд скасувати постанову головного державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про накладення арешту на майно божника від 23 жовтня 2019 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на його рахунок № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «Банк Восток», МФО 307123, як заробітна плата. 
       Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
       Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу.
       В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати є рахунками зі спеціальним режимом, на які накладення арешту заборонено.
       Від державного виконавця відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
       Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14 листопада 2017 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення про стягнення з заявника ОСОБА_1 , на користь стягувача, ОСОБА_3 , боргу за договором позики (розписки) від 09 квітня 2015 року в сумі 78 000,00 грн., що еквівалентно 3 000,00 дол. США та понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 780,00 грн.
       Згідно виконавчих листів, виданих Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області на виконання вказаного рішення суду головним державним виконавцем Верхньодніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) прийнято постанови про відкриття виконавчих проваджень № 59979699 та № 59979805 від 05 вересня 2019 року. Цього ж дня вказані виконавчі провадження були об`єднані в одне виконавче провадження № 60891698.
       В ході виконання даного зведеного виконавчого провадження державним виконавцем шляхом отримання повідомлення від банківської установи виявлено відкриття розрахункового рахунку.
       Постановою головного державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Криленко Н.В. від 23 жовтня 2019 року накладено арешт на грошові кошти на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у ПАТ “БАНК ВОСТОК”.
       26 грудня 2019 року заявником на адресу виконавчого органу направлено заяву про зняття арешту, оскільки вищезазначений рахунок відкритий на його ім`я як найманого співробітника ТОВ «ТД «Марафон» для виплати заробітної плати та додані відповідні документи.
       Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що рахунок скаржника не входить до переліку визначених законом рахунків, щодо яких забороняється накладення арешту. Доказів того, що рахунок має спеціальний режим матеріали справи не містять.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками, з огляду на наступне.
Частиною першою  статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», (тут і надалі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
У статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права та обов`язки державного виконавця.
Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 13 Закону України «Про виконавче провадження»).
Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, йогозначення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до державного виконавця із відповідною заявою про зняття арешту з рахунку, на який надходить його заробітна плата як працівника ТОВ “Торговий дім “Марафон”.
Наданою суду довідкою, виданою ПАТ “Банк Восток”, підтверджується, що на рахунок ОСОБА_1 №193071230000026204999392688 зараховується заробітна плата.
Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. 
Судом встановлено, постановою головного державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Криленко Н.В. від 16 грудня 2019 року звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , які він отримує у ТОВ “Торговий дім “Марафон” у розмірі 20% до виплати загальної суми борги.
Матеріали справи свідчать про те, що зазначена постанова сумлінно виконується, ТОВ “Торговий дім “Марафон” здійснює відповідні утримання із заробітної плати ОСОБА_1 (а.с.72). При цьому, матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 має інші доходи окрім заробітної плати. 
Тому колегія суддів вважає, що у державного виконавця були відсутні обґрунтовані підстави для здійснення таких крайніх заходів як накладення арешту на зарплатний рахунок боржника. 
       Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.
       Конституційний Суд України в Рішенні від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене.
       Згідно п. 2 Конвенції про захист заробітної плати № 95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. 
       Таким чином накладення арешту на рахунок, з якого ОСОБА_1 отримує заробітну плату, яка є його єдиним джерелом доходу, порушує конституційні права особи на отримання заробітку, тому наявні підстави для захисту прав заявника.
       Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 756/8861/18.
       З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення скарги, визнання неправомірними дій державного виконавця щодо накладення арешту на рахунок боржника №193071230000026204999392688 та зобов`язання державного виконавця скасувати арешт коштів боржника, що знаходяться на зазначеному рахунку.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року — скасувати і постановити нову.
Скаргу ОСОБА_1 на дії Верхньодніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро — задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Криленко Наталії Вікторівни щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунку № НОМЕР_1 у Публічному акціонерному товаристві “БАНК ВОСТОК” постановою про арешт коштів боржника від 23 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні 59979699.
Зобов`язати головного державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Криленко Наталію Вікторівну скасувати накладений постановою від 23 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні 59979699 арешт грошових коштів боржника ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 у Публічному акціонерному товаристві “БАНК ВОСТОК”.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді:                                                                        М.Ю. Петешенкова

                                                                               Н.М. Деркач

                                                                               М.М. Пищида