ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2654/19  Номер провадження 22-ц/814/1069/21	Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі головуючого :
       судді-доповідача Абрамова П.С., суддів Кривчун Т.О. Чумак О.В.
       при секретарі Зеленській О.І.
       з участю представника Головного управління національної поліції в Полтавській області Білько В.В. 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну  скаргу Головного управління національної поліції в Полтавській області на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 червня 2020 року ухваленого суддею Тімошенко Н.В.  
       у справі  за  позовом    ОСОБА_1  до   ОСОБА_2 , ГУ НП в Полтавській області, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу укладеним та визнання права власності на автомобіль,- 
ВСТАНОВИВ:
короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, зазначала, що 7 серпня 2016 року її чоловік ОСОБА_2 за її особисті кошти в м. Дніпро у відповідача ОСОБА_3 купив автомобіль « Hundai Elantra» державний номерний знав НОМЕР_1 . Формально умови договору купівлі продажу було виконано, однак у її чоловіка не вистачало коштів на оплату переоформлення автомобіля, в зв`язку з чим з відповідачем ОСОБА_4 домовилися переоформити автомобіль після сплати іншої частини  вартості авто. В подальшому відповідач ОСОБА_4 на зв`язок не виходив, що унеможливлювало подальше переоформлення транспортного засобу.
13.09. 2017 року в межах розслідування кримінальної справи за ст. ч.2 ст. 190 та ст. 290 КК України , автомобіль з технічними документами було вилучено працівниками Полтавської місцевої прокурати.( а .с. 1-4)
Заочним  рішенням   Октябрського районного  суду   м. Полтави  від  23  червня  2020 року позовні вимоги було задоволено. Визнано договір купівлі продажу автомобіля « Hundai Elantra» державний номерний знав НОМЕР_1 . Укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладеним, та таким , що відбувся.
Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право приватної власності на автомобіль марки « Hundai Elantra» державний номерний знав НОМЕР_1 .
Усунуто перешкоди у здійсненні права користування автомобілем та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області передати автомобіль марки « Hundai Elantra» державний номерний знав НОМЕР_1 на відповідальне зберігання.
Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22.02.2021 року в задоволенні заяви Головного управління поліції в Полтавській області про скасування заочного рішення було відмовлено.
короткого змісту вимог апеляційної скарги;
В апеляційній скарзі Головне управління національної поліції в Полтавській області прохають скасувати заочне  рішення  Октябрського  районного суду   м. Полтави  від 23  червня 2020 року  в частині  зобов`язання усунути перешкоди у здійсненні права користування автомобілем та зобов`язати ГУНП в Полтавській області передати автомобіль марки автомобіль « Hundai Elantra» державний номерний знав НОМЕР_1 ., та закрити провадження у справі в даній частині. 
узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;\
Вказували, що при розгляді справи місцевий суд не врахував, що вилучення автомобіля та його подальше зберігання в межах розслідування кримінального провадження № 42018170000000113. Внесеного до ЄДОРР 05.04.2018 року за ознаками злочину передбаченого ст. 290 КК України проводилося прокуратурою Полтавської області. 
В подальшому дане кримінальне провадження було передано до Полтавського ВПГУНП та постановою від 05.04.2019 року було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Доля автомобіля під час закриття провадження у справі не вирішувалася..
Автомобіль на зберігання до ГУНП в Полтавській області не передавався, та в ГУНП відсутній.
Даний автомобіль перебуває на території УСБУ в Полтавській області за адресою м. Полтава вул. Соборності 40 а. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
В судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, однак вони належним чином у відповідності з вимогами п.4 ч.7 ст. 128 ЦПК України були повідомлені про день та час судового розгляду справи, що підтверджується судовими повістками з поміткою працівників пошти про відмову від отримання судових повісток.
Від ОСОБА_1 надійшла заява п ро відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що вона перебуває на самоізоляції, однак жодних доказів на підтвердження даної обставини надано не було . Апеляційним судом протокольною ухвалою причини неявки визнані неповажними та відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.
встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Місцевим судом встановлено , що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі.
07.08.2016 року в м . Дніпро ОСОБА_2 за особисті кошти ОСОБА_1 в інтересах сім`ї придбав у ОСОБА_3 автомобіль марки « Hundai Elantra» державний номерний знав НОМЕР_1 . 
Продавцю були передані кошти, а ОСОБА_2 автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
13 вересня 2017 року на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 05.09.2017 року прокурором Полтавської місцевої прокуратури Чулковим А.П. проведено обшук автомобіля, за результатами якого автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності було вилучено .
В подальшому кримінальне провадження № 420181700000001113 було передано для здійснення в Полтавський ВП ГУНП.
Да даний час автомобіль повернуто не було.
На підставі ст. 638, ЦК України, ст. 60 , 69 СК, ст. 388, 391 ЦК України місцевий суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.   Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
       При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду зазначеним вимогам закону не відповідає.
У відповідності з вимогами ст. 367 ЦПК України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З врахуванням, що при розгляді справи місцевим судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, апеляційний суд вважає за можливе не обмежуватися доводам та вимогами апеляційної скарги. 
Щодо законності рішення місцевого суду в частині визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання за позивачем права особистої власності на автомобіль.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання дійсним договору купівлі продажу автомобіля марки марки « Hundai Elantra» державний номерний знак НОМЕР_1 . місцевий суд керувався вимогами ст. 638 ЦК України у відповідності до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли годи з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Разом з тим , при вирішенні спору місцевий суд проігнорував вимоги матеріального та процесуального права , які регулюють порядок здійснення сторонами угод щодо купівлі продажу автомобілів ,не врахував сталу практику судів касаційної інстанції щодо розгляду вказаної категорії справ допустивши порушення принципу юридичної визначеності, зокрема не враховано правові висновки висловлені в постанові Верховного Суду України,  від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15, постановах Верховного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 359/11498/15-ц , від 26.09.2018 року , справа № 757/488/16-ц, від 28.11.2018 року у справі № 662/397/17, від 22 січня 2019 року справа № 145/145/17 та інших постановах.
Відповідно до частини першої статті 328, частини четвертої статті 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.
       До принципово важливих складових цієї процедури належать зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.
       Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України                   з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок           і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.  
Пунктом 8 вищевказаного Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин серпень 2016 року ) передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух», а також транспортні засоби, зібрані (складені) із складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог зазначеного Закону.
Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.
Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається.
Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).
Позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.
Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником,     не намагається ним стати через пред`явлення позову).
Як вбачається з матеріалів справи в установленому законом порядку договір купівлі продажу автомобіля між сторонами не укладався . 
У відповідності з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ні в позовній заяві, ні в ході судового розгляду справи позивачка не заначила та не долучила докази на підтвердження сплати за спірний автомобіль грошових коштів та їх суму. 
       В матеріалах справи також відсутні докази , які б підтверджували факт, що власником спірного автомобіля є саме відповідач ОСОБА_5 .
       Як вбачається з листа прокуратури Полтавської області від 15.05.2018 року № 17/7-1850-18 прокуратурою Полтавської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадження № 42018170000000113 за ознаками злочину передбаченого ст. 290 КК України.
В ході провадження , висновком експерта № 165 від 26.09.2017 року бло встановлено , що ідентифікаційне номерне призначення автомобіля «Hundai Elantra» державний номерний знак НОМЕР_1 . Піддавалося зміні, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було підробленим.( а с. 9)
За таких обставин жодних підстав для визнання дійсним договору купівлі продажу автомобіля не було.
Позовні вимоги щодо визнання права особистої власності на автомобіль в порядку поділу майна подружжя є похідними від вимог про визнання дійсним договору купівлі продажу. 
Щодо позовних вимог про усунення перешкод в користуванні автомобілем та зобов`язання Головного управління передати автомобіль на відповідальне зберігання.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.09.2017 року ,в  межах  кримінального провадження №  42018170000000113 , 13.09.2017 року в ході проведення обшуку, спірний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс були вилучені. та зазначено , що вилучені речі будуть зберігатися на території УСБ в Полтавській області. 
Вказаний автомобіль був визнаний речовим доказом та рішенням слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави на транспортний засіб було накладено арешт.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні доручено слідчому управлінню ГУ НП в Полтавській області.
Із заяви Національної поліції України Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 20.11.2020 року № 660/115/26-2020 про скасування заочного рішення слідує, що постановою від 05.04.2019 року кримінальне провадження №  42018170000000113 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.( а. с. 6, 9, 11 ) 
Фактично позивачка прохає вирішити питання щодо передачі їй майна вилученого та арештованого в порядку кримінально процесуального кодексу України.
У відповідності з вимогами   п.1  ч.1  ст. 255  ЦПК  України  Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:  справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;
Згідно із статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин.
Відповідно до частини першої статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України).
У частині першій статті 170 КПК України (у редакції, чинній на час виникнення даних правовідносин) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною п`ятою статті 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно із частиною першою статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (частина друга статті 174 КПК України).
Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частини третя та четверта статті 174 КПК України).
Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України, згідно з якою, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані
Конституцією України та міжнародними договорами України.
Тобто, чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника або володільця майна, який не є учасником кримінального провадження. Разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.
У разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним.
Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 , постанові Верховного Суду від 10.03.2021 року у справі № 554/7009/19.
На заначені обставини місцевий суд уваги не звернув , що є підставою для скасування рішення суду в зазначеній частині позовних вимог та закриття провадження у справі. З підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині є обгрунтованими.
висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Відповідно до вимог п. 3,4, ч.1 ст. 376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У відповідності з вимогами ст. 377 ЦПК України Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
2. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
4. У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору
Враховуючи , мотивувальну частину даної постанови рішення місцевого суду підлягає скасуванню , з ухваленням у справі нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання спірного автомобіля особистою власністю, а в частині інших позовних вимог провадження у справі підлягає закриттю. 
       Керуючись п.2 ч. 1 ст. 374, п.3,4, ч.1 ст. 376, ст. 377 , 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
       Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити. 
       Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 червня 2020 року скасувати. 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнаня договору купівлі продажу автомобіля « Hundai Elantra» державний номерний знав НОМЕР_1 . Укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладеним, та таким , що відбувся, та про визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право приватної власності на автомобіль марки « Hundai Elantra» державний номерний знав НОМЕР_1 . ,- відмовити. 
Провадження у справі за позовними вимогами про усунення перешкод у здійсненні праві користування автомобілем та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області передати автомобіль марки « Hundai Elantra» державний номерний знав НОМЕР_1 на відповідальне зберігання. , - закрити з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.
Роз`яснити позивачу , що справа в зазначеній частині , підлягає розгляду в порядку визначеному кримінально процесуальним кодексом України Октябрським районним судом м. Полтави. Роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
       Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                П.С. Абрамов

Судді                                                                                Т.О. Кривчун

                                                                               О.В. Чумак