Постанова 
Іменем України                                  
 
02 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 713/545/19
 
провадження № 61-1393св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),  Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач- ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Стадник Ігор Петрович,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа - Вижницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ),
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2020 року у складі судді Кибича І. А. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Одинака О. О., Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Вижницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання батьківства.
 
Позовна заява мотивована тим, що з 28 серпня 2009 року до листопада 2011 року вона проживала з відповідачем однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. 
Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина ОСОБА_3 . Оскільки з ОСОБА_2 вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі, на підставі частини першої статті 135 СК України при реєстрації народження дитини дані про батька дочки були записані у Книзі реєстрації народжень зі слів матері, а саме - « ОСОБА_3 ». Дитина зареєстрована     по-батькові « ОСОБА_4 », що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості.
 
Вказувала, що ОСОБА_2 визнавав ОСОБА_3 своєю донькою, турбувався про неї та надавав матеріальну допомогу, а після припинення сімейних відносин, відповідач припинив будь-які стосунки з нею та донькою.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд: 
- визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- виключити відомості з актового запису про народження дитини                ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відомості про ОСОБА_5 , як батька дитини;
- внести відомості до актового запису про народження ОСОБА_3 ,                  ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши батьком дитини « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України» та стягнути судові витрати.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зобов`язано Вижницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести зміни до актового запису від 19 серпня 2011 року № 39 про народження ОСОБА_3                                             ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: у графі «відомості про батька» записати « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України», у графі «прізвище, ім`я та по батькові дитини» - залишити без змін.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення районного суду мотивовано тим, що неодноразове ухилення відповідача від явки до Комунальної медичної установи (далі - КМУ) «Обласне бюро судово-медичної експертизи» для відбору порівняльних зразків, що призвело до неможливості проведення експертизи, надали суду можливість визнати факт, який ним заперечується, та встановити,                            з урахуванням інших доказів, походження дитини від ОСОБА_2 .
 
Районний суд зазначив, що відповідач та його представник не довели наявність поважних підстав, які перешкоджали йому здати відповідні зразки для експертного дослідження.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 29 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2020 року в частині зобов`язання Вижницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) вчинити дії скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини та внесення відомостей до актового запису про народження дитини відмовлено.
Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2020 року в частині визнання батьківства змінено.
Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про народження від 19 серпня 2011 року № 39, вчинений виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області.
У решті рішення суду залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновки районного суду про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 батьком                       ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є правильними.
При цьому апеляційний суд зазначив, що відповідач був достовірно обізнаний про дату, час та місце розгляду справи, наявність ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 травня 2019 року про призначення судової медичної молекулярно-генетичної експертизи та написав заяву про відмову від проведення вказаної експертизи. Така поведінка відповідача свідчить про його ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.
 
Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження                                   № 61-18333св19), апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції не врахував, що резолютивна частина рішення про визнання батьківства має містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства)                 в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
 
Щодо позовної вимоги про виключення відомостей з актового запису про народження дитини та внесення відомостей до актового запису про народження дитини апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції помилково зобов`язав третю особу Вижницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ вчинити дії щодо внесення змін до актового запису, оскільки позовні вимоги про виключення відомостей з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 про ОСОБА_5 , як батька дитини та внесення відомостей до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , зазначивши батьком ОСОБА_2 є безпідставними та не входять до повноважень суду.
Крім того, така вимога є зайвою, оскільки рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення змін до актового запису про народження дитини
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга  ОСОБА_2 мотивована тим, що судом апеляційної інстанції проведено розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника - адвоката Ковалюка М. Г., хоча вони повідомляли суд про неможливість явки у судове засідання з проханням відкласти розгляд справи.
 
Стверджує, що він не був вчасно повідомлений про дату та час відбору зразків для проведення відповідної експертизи. Зокрема, про проведення експертизи, яка призначена на 11 липня 2019 року, він взагалі не отримував виклик.
Щодо виклику на 18 лютого 2020 року на 11 год 00 хв, то таке повідомлення ним було отримано 18 лютого 2020 року о 15 год 35 хв, що підтверджується поштовим штемпелям на конверті.
Щодо виклику на 26 лютого 2020 року на 11 год 00 хв, то таке повідомлення ним було отримано 26 лютого 2020 року о 13 год 28 хв, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті.
 
Зазначає, що наявну у матеріалах справи заяву про відмову від відбору біозразків він не писав і не подавав до експертної установи.
 
Підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень                 ОСОБА_2 вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі                 № 201/11183/16-ц, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки апеляційний суд необґрунтовано відхилив клопотання про долучення доказів до матеріалів справи; суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У квітні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Стадник І. П. подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив, що доводи касаційної скарги  є необґрунтованими, відтак, оскаржувані судові рішення скасуванню не підлягають.
 
Зазначає, що судом першої інстанції вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судової медичної молекулярно-генетичної експертизи та забезпечення участі відповідача у її проведенні.
 
Вважає, що аргументи відповідача про те, що він не міг з поважних причин з`явитися для відбору зразків, необхідних для проведення судової медичної молекулярно-генетичної експертизи, а його виклик до КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» був неналежним і він не відмовлявся від проведення такої експертизи є неправдивими і мають на меті ввести суд в оману.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У січні 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2021 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2011 року ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі батько записаний ОСОБА_5 , в графі мати записана ОСОБА_1 (а. с. 9).
 
У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України № 00022448631 від 26 березня 2019 року зазначено , що відомості про батька малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 записано на підставі заяви матері (а. с. 10).
 
Довідкою № 796 від 12 квітня 2019 року, виданою Вижницькою міською радою, встановлено, що ОСОБА_2 , зареєстрований на АДРЕСА_1 .                 З 2009-2015 років в даному володінні окрім вказаних осіб, без реєстрації ніхто не проживав, а також худоби та птиці не утримувалося (а. с. 27).
 
В погосподарських книгах за період з 2011 року по 2015 року міститься інформація про те, що в житловому будинку, який розташований на АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_7 - син (а. с. 28-29).
 
Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 травня 2019 року у справі була призначена судова медична молекулярно-генетична експертиза, проведення якої доручено Одеському обласному бюро судово-медичних експертиз. Також доручено експертам Чернівецького бюро судово-медичних експертиз відібрати зразки біологічного матеріалу для проведення вказаної експертизи, а ОСОБА_2 зобов`язано з`явитися до вказаної установи для відібрання такого біологічного матеріалу                       (а. с.57-58).
Зазначену ухвалу було отримано ОСОБА_8 , яка представляла інтереси ОСОБА_2 (а. с. 59).
 
Згідно з листом КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 17 березня 2020 року №723-02 ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 травня 2019 року залишено без виконання через відсутність біологічних зразків ОСОБА_2 , які необхідні для проведення експертизи (а.с.69).
 
У листі КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» від 20 березня 2020 року № 536 зазначено, що ОСОБА_2 не з`явився до установи на призначені дати відбору матеріалу 11 липня 2019 року, 18 лютого та             26 лютого 2020 року. Надалі ОСОБА_2 написав заяву про відмову від проведення будь-яких судово-медичних експериментів (а. с. 71).
 
Відповідно до заяви ОСОБА_2 , що адресована керівнику                           КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи», ОСОБА_2 відмовився від проведення від будь-яких судово-медичних експериментів (а. с. 72).
 
У довідці Лукавецької сільської ради № 287 від 05 серпня 2020 року зазначено, що ОСОБА_2 з 2007 року проживає без реєстрації                           в будинку матері ОСОБА_9 на АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з даного господарства не вибував. 
Даних про те, що ОСОБА_2 проживав та вів спільне господарство                  з ОСОБА_1 в сільській раді немає (а. с. 117).
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України                      під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог                         і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.
 
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
 
Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
 
У статті 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.
Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
 
Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини                   у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
 
Положеннями статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
 
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 народилася донька - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2011 року, виданим виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради Вижницького району Чернівецької області.
 
Відомості про батька дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері, що підтверджується витягом                               з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 26 березня               2019 року № 00022448631.
 
Розглядаючи справу в частині позовних вимог про визнання батьківства                          ОСОБА_2 стосовно дитини - ОСОБА_3 , суди попередніх інстанцій вважали, що ухилення відповідача від проведення судової медичної молекулярно-генетичної експертизи дає суду підстави встановити факт наявності кровного споріднення між відповідачем і дитиною. При цьому суди зазначили, що відповідач не довів наявність поважних підстав, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для забору відповідних зразків у будь-який інший день. Вказані дії та бездіяльність відповідача призвели до неможливості проведення експертизи, надали суду можливість визнати факт, який відповідачем заперечується, та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від відповідача.
 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не з`явився для проведення молекулярно-генетичної експертизи для встановлення наявності чи відсутності кровного споріднення між ним і дитиною, суди застосували положення статті 109 ЦПК України та визнали відповідача таким, що ухиляється від участі у проведенні експертизи
 
Колегія суддів вважає висновки судів попередніх інстанцій щодо умисного ухилення ОСОБА_2 від проходження судової медичної молекулярно-генетичної експертизи необґрунтованими, оскільки він не був вчасно та належно повідомлений про дату та час відбору зразків для проведення експертизи. 
 
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
 
З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
Крім того, Верховний Суд вважає, що для правильного застосування                 статті 109 ЦПК України суду потрібно не лише констатувати факт неявки на експертизу і послатись на статтю 109 ЦПК України, а й надати правову оцінку доводам відповідача про причини неявки на експертизу, які ОСОБА_2 наводив у поданій ним апеляційній скарзі. 
 
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд не провів аналіз наведених ОСОБА_2 причин неявки на експертизу та дійшов неправильного висновки суду про ухилення відповідача від участі                              в експертизі. 
 
Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про неповажність наведених відповідачем причин неможливості з`явитися для відбору зразків, необхідних для проведення судової медичної молекулярно-генетичної експертизи, є передчасними. 
 
На зазначене суди попередніх інстанцій уваги не звернули та дійшли неправильних висновків щодо ухилення відповідача від проведення судової медичної молекулярно-генетичної експертизи.
 
Суди попередніх інстанцій в порушення вимог статей 263-265, 382 ЦПК України не забезпечили повний та всебічний розгляд справи, не встановили усі обставини справи, які необхідні для правильного її вирішення та належно не перевірили доводи позивача.
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
Згідно з положеннями статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.
 
Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Оскільки суди обох попередніх інстанцій не встановили фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не перевірили належним чином доводи сторін і надані на їх підтвердження докази та не встановили склад учасників справи, то ухвалені у справі судові рішення відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню                         з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
 
Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 жовтня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 грудня              2020 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                        її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк