КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 757/44630/19-ц                                                                            Головуючий у І інстанції Соколов О.М.
Провадження №22-ц/824/7169/2021                                                            Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
23 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,
за участі секретаря Тимошевської С.І.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення страхового відшкодування,
 
УСТАНОВИВ:
 
у серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 22.05.2018 року її чоловік ОСОБА_3 уклав з відповідачем - Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» договір добровільного медичного страхування подорожуючих за кордон, на підтвердження чого видано страховий поліс серії KRN№1323502, з 22.05.2018 року до 26.01.2019 року. 
30.07.2018 під час перебування за кордоном з ОСОБА_3 стався страховий випадок, в наслідок чого останній помер.
07.08.2018 позивач ОСОБА_1 понесла витрати на транспортування тіла свого чоловіка з Польщі до України на суму 32400 грн., що підтверджується товарним чеком від 07.08.2018 року. 
13.08.2018 позивачка повідомила про страховий випадок відповідача та надіслала заяву про виплату страхового відшкодування: витрат на оплату медичних послуг в розмірі 64349,38 грн. та витрат на оплату транспортування тіла свого чоловіка з Польщі до України на суму 32400 грн. Проте, листом від 31.08.2018 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» відмовила у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що даний випадок не є страховим. 
06.06.2019 року представник позивача на адресу відповідача направив претензію про виплату страхового відшкодування, однак дана заява не була отримана відповідачем. Таким чином, позивач не може отримати страхове відшкодування в позасудовому порядку через несумлінні дії та бездіяльність відповідача.У зв`язку з наведеним, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 96749,38 грн.
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам, на які позивач посилалась в обґрунтування заявленого позову. Судом не було враховано, що застрахована особа потрапила до лікарні ІНФОРМАЦІЯ_1 , а померла лише ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто понад ніж через тиждень. Крім того, у діагнозі чітко вказана причина смерті застрахованої особи: стан після зупинки серця і реанімації внаслідок потрапляння їжі в дихальні шляхи. Дихальна недостатність, дифузне вторинне пошкодження мозку. Аспіраційна пневмонія. Зупинка дихання.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував дійсних обставин справи, зокрема не перевірив доводів відповідача щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між тим, що померлий вживав алкоголь і тим, що в нього сталась дихальна недостатність та інші пов`язані із цим негативні наслідки, які призвели до смерті страхувальника.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в її змісті доводи.
Відповідач свого представника для участі у судовому засіданні не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про можливість перегляду рішення суду першої інстанції за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про судове засідання. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з огляду на наступні обставини.
Так, судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , який уклав з ТДВ «СК «Київ Ре» договір добровільного медичного страхування подорожуючих за кордон, на підтвердження чого видано страховий поліс серії KRN №1323502, з 22.05.2018 року до 26.01.2019 року, страхова сума - 30 000 євро.
Складовою частиною договору страхування є Умови страхування подорожуючих за кордон за Правилами добровільного страхування медичних витрат від 12 липня 2013 року.
Пунктом 2.1 розділу 2 Умов страхування передбачено, що страховик та страхувальник уклали цей договір, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані із життям, здоров`ям застрахованої особи, під час подорожі (поїздки) за межами України, її непередбачуваними медичними та додатковими витратами, які були безпосередньо пов`язані з настанням страхового випадку та сплачені на території тієї держави, куди здійснювалась подорож (поїздка).
Відповідно до пункту 3.1 Умов страхування одним із страхових ризиків за вказаним договором є смерть застрахованої особи у зв`язку з гострим захворюванням або нещасним випадком, що в свою чергу передбачає виплату страхового відшкодування у випадку смерті застрахованої особи.
Згідно з пунктом 4.1.1 Умов страхування відшкодуванню підлягають витрати на репатріацію тіла у разі смерті застрахованої особи.
30.07.2018 під час перебування за кордоном з ОСОБА_3 стався страховий випадок, в наслідок чого останній потрапив до лікарні з діагнозом: стан після зупинки серця в результаті потрапляння їжі у дихальні шляхи. Вторинне загальне пошкодження мозку у процесі кисневої недостатності. Дихальна недостатність, респіраторна терапія. Стан після прийому алкоголю. Повторна аспіраційна пневмонія. Зупинка кровообігу та дихання. Внаслідок чого ОСОБА_3 помер.
Відповідно до пункту 1.4 Умов страхування вигодонабувачем у разі смерті повнолітньої застрахованої особи є її спадкоємець (спадкоємці).
Згідно із товарним чеком від 07.08.2018року  ОСОБА_1  оплатила транспортування тіла свого чоловіка з Польщі до України в сумі 32 400 грн.
13.08.2018 року  ОСОБА_1  надіслала до ТДВ «СК «Київ Ре» повідомлення про зазначений страховий випадок.
Листом від 31.08.2018 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» відмовила у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що даний випадок не є страховим, оскільки при дослідженні документів встановлено, що застрахована особа потрапила до лікарні з діагнозом: стан після зупинки серця в результаті потрапляння їжі у дихальні шляхи. Вторинне загальне пошкодження мозку у процесі кисневої недостатності. Дихальна недостатність, респіраторна терапія. Стан після прийому алкоголю. Повторна аспіраційна пневмонія. Зупинка кровообігу та дихання. А причиною смерті застрахованої особи є стан після зупинки серця та реанімації в результаті потрапляння їжі у дихальні шляхи. Дихальна недостатність. Дифуційне вторинне загальне пошкодження мозку. Аспіраційна пневмонія. Зупинка дихання. Враховуючи те, що відповідно до п.5.1.2 розділу 5 Договору страхування до страхових випадків не відносяться та страхова виплата не здійснюється, якщо події відбулись внаслідок: 5.1.2 вживання та/або перебування застрахованої особи під дією алкогольних наркотичних або токсичних речових та враховуючи п.11.1.12 розділу 11 Умов страхування підставою відмови Страховика у страховій виплаті є випадки передбачені у розділі 5 Договору. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування пославшись на положення пп. 5.1.2 розділу 5 Договору страхування та пункту 11.1.12 розділу 11 Умов страхування.
Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок щодо відсутності підстав для задоволення позову? ?відповідає обставинам справи.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно із положеннями п. 2? ? ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).
Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Положеннями ч. 1 ст. 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно із положеннями ст. 16 Закону, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком, відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Частинами 1, 2 ст. 26 Закону України "Про страхування" встановлено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом.
Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.
Аналогічні положення містяться у статті 991 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору, у першу чергу, становлять його умови, визначені на розсуд сторін.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п.5.1.2 розділу 5 Договору страхування, укладеного між ОСОБА_3 та відповідачем, до страхових випадків не відносяться та страхова виплата не здійснюється, якщо події відбулись внаслідок: 
- вживання та/або перебування застрахованої особи під дією алкогольних наркотичних або токсичних речових. 
Зі змісту позовної заяви, а також доданих до неї матеріалів вбачається, що застрахована особа ОСОБА_1 потрапив до лікарні 30.07.2018 року у стані після прийому алкоголю.
Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.
За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 25 червня 2021 року.

 
Суддя-доповідач                                                                Д.О. Таргоній
 
Судді:                                                                          С.А. Голуб 
 
                                                                                                          Н.В. Ігнатченко