22-ц/804/945/21 
                                                                                266/3989/15-ц 

П О С Т А Н О В А
Іменем України
                                                                                   Єдиний унікальний номер 266/3989/15-ц
Номер провадження  22-ц/804/945/21
          21 квітня 2021 року                                                                                  місто Маріуполь 
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                 головуючого судді Лопатіної М.Ю.
                 суддів –Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.
                 за участю секретаря – Сидельнікової А.В., 
         сторони:
заявник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»
заінтересовані особи – Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя  Донецької області від 23 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Пантелєєва Д.Г.,-     

В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст вимог заяви
У листопаді 2020 року  Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (надалі: ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулось до суду з заявою  про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (надалі: ПАТ «ВБР»), ОСОБА_1 .
Заява мотивована тим, що рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області у справі №266/3989/15-ц позов ПАТ «ВБР» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за кредитним договором № МKЕХР.91995.002 від 23 травня 2013 року у розмірі 94 950,14 грн. 06 лютого 2018 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір № 103, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № МKЕХР.91995.002 від 23 травня 2013 року. 
З огляду на те, що  ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло статусу нового кредитора і є правонаступником стягувача ПАТ «ВБР», заявник просив замінити сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача ПАТ «ВБР» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Короткий зміст судового рішення першої інстанції.
Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя  Донецької області від 23 листопада 2020 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження, а саме первісного стягувача ПАТ «ВБР» його правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за виконавчими листами щодо виконання рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2015 року по справі № 266/3989/15-ц за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВБР» Міхно С.С. до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Задовольняючи заяву, місцевий суд виходив з того, що оскільки сторона виконавчого провадження ПАТ «ВБР» вибула, є підстави для заміни її правонаступником - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на рушення судом першої інстанції  норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія.   
Скарга мотивована тим, що заміна судом сторони у виконавчому провадженні відбувається тільки в межах відкритого виконавчого провадження. Проте заявником не надано  суду доказів на підтвердження тієї обставини, що відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області у справі №266/3989/15-ц, а тому підстави для задоволення судом заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження відсутні.

Доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу  ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», посилаючись на відповідність оскарженої ухвали суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості,  просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені  належним чином.
ОСОБА_1 повторно звернулась до суду апеляційної інстанції про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що Одеська область, де вона мешкає, перейшла до червоної зони за рівнем поширення COVID-19, у зв`язку з чим запроваджено карантин.
Апеляційний суд вважає, що зазначена заінтересованою особою причина для відкладення розгляду справи не є поважною, оскільки у учасників справи є передбачена процесуальним законом можливість дистанційної участі у судовому засіданні, якою ОСОБА_1 не скористалась. Ураховуючи те, що справа вже була відкладена за клопотанням скаржниці  та з метою дотримання  строків розгляду справи, апеляційний суд  дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 
   ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»  надало апеляційному суду заяву про розгляд справи без участі його  представника.

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача,  дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржене судове рішення  відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2015 року позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВБР» Міхно С.С. до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з солідарно з ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за кредитним договором № МKЕХР.91995.002 від 23 травня 2013 року у розмірі 94 950,14 грн. Розподілено судові витрати та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1424,25 грн (а.с 91,92).
06 лютого 2018 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 103 від 16 лютого 2018 року, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги, зокрема  за кредитним договором № МKЕХР.91995.002 від 23 травня 2013 року (а.с 93-97).
Згідно платіжного доручення від 10 січня 2018 року № 2581040 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» призвело оплату  за придбання активів згідно протоколу електронного аукціону № UA-EA-2017-12-20-000409-b від 01 лютого 2018 року у сумі  1 664,000,00 грн. (а.с 98)

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.
Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Крім того, за вимогами ч 5 ст. 15 Закону «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Вказані висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18), від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10( провадження № 61-45900св18) та від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц (провадження № 61-16879св19).
         Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»,  суд першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що заявник набув всіх прав кредитора ПАТ «ВБР» , у тому числі й на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 , а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
        З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги  необґрунтовані  та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
           При вирішенні даної справи правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, апеляційний  суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу  без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.
  
          Керуючись ст. ст. 367, 374,375,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя  Донецької області від 23 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 

Судді:

Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 року.  

Суддя: