ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" червня 2021 р.           Справа№ 910/4475/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Козир Т.П. 
          Коробенка Г.П. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , Київська обл., м. Біла Церква
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2021
у справі №    910/4475/21 (суддя Мельник В.І.) 
за позовом ОСОБА_1 , Київська обл., м. Біла Церква
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс", м.    Київ
2. Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ
про визнання недійсним договору та про припинення обтяження речового права,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс" (далі - ТОВ "Мегаінвест Сервіс", відповідач 1), та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк", відповідач 2) про:
- визнання недійсним Договору купівлі-продажу прав вимоги №1986/К, укладеного 02 жовтня 2019 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Мегаінвест Сервіс", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. і зареєстрований  в реєстрі за №2160;
- припинення обтяження речового права на квартиру АДРЕСА_1 , у вигляді іпотеки за іпотекодержателем ТОВ "Мегаінвест Сервіс".  
Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі №910/4475/21 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.  
Обґрунтовуючи необхідність постановлення вказаної ухвали, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки встановив, що сумісний розгляд двох заявлених позовних вимог немайнового характеру перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, так як за даним позовом, підставами якого є два різні господарські правочини, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру по кожній із заявлених вимог із визначенням та дослідженням різного кола доказів щодо встановлення обставин, на які посилається позивач, зокрема, чи є ці господарські правочини недійсними, чи наявні/відсутні підстави для припинення обтяження. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся 13.04.2021 до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 скасувати, справу №    910/4475/21 направити для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.
Позивач вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою і незаконною, оскільки судом порушено норми процесуального права  (ч. 1 ст. 173, п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України), що призвело до неправильного вирішення справи, а також зроблено висновки, що не відповідають обставинам справи, а саме: помилково встановлено, що вимоги не пов`язані між собою, що кожна вимога пов`язана з окремим іпотечним договором.  
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2021, справа №    910/4475/21 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П., Коробенка Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі №    910/4475/21 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано скаржнику строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали, а також роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.  
На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 26.06.2021, заявником усунуто недоліки апеляційної скарги (заява про усунення недоліків подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду 24.05.2021) та подано докази, що підтверджують сплату судового збору у сумі 2    270,00 грн. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2021 поновлено позивачу строк на апеляційне оскарження  ухвали Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі №  910/4475/21 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на вказану ухвалу суду першої інстанції, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами  спрощеного  позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. 
Згідно з ч. 1 ст. 173 ГПК в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. 
Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Зазначеною нормою процесуального права передбачено право позивача пред`явити позов до кількох відповідачів, об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.
Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.
За змістом ч. 1 ст. 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.
Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у ч. 1 ст. 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в ч. ч. 4, 5 вказаної статті.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов висновку, що сумісний розгляд заявлених вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить й затягне вирішення спору, оскільки позивачем зазначені позовні вимоги, які мають різні підстави виникнення та різні кола фактичних обставин спору та доказів.
Однак, наведений висновок суду першої інстанції колегія суддів апеляційного господарського суду вважає передчасним, оскільки як вбачається з позовної заяви необхідність об`єднання в позовній заяві двох позовних вимог обґрунтовано позивачем тим, що за оспорюваним Договором купівлі-продажу прав вимоги №1986/К від 02.10.2019 права кредитодавця за Кредитним договором  №К-1611286 від 10.04.2013 та іпотекодержателя за Договором іпотеки  від 10.04.2013 за №4021 перейшли від ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Мегаінвест Сервіс",  і саме за оспорюваним Договором купівлі-продажу прав вимоги № 1986/к від 02.10.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено зміни до запису про іпотеку №613893 від 10.04.2013, а саме в розділі "відомості про суб`єктів" іпотекодержателем зазначено ТОВ"Мегаінвест Сервіс".
Отже, вимога про припинення обтяження речового права на квартиру є похідною від вимоги про визнання недійсним Договору купівлі - продажу прав вимоги №1986/К від 02.10.2019, так як вони пов`язані підставами виникнення, а задоволення вимоги про припинення обтяження речового права напряму залежить від задоволення вимоги про визнання недійсним правочину.
Поряд з цим, судом першої інстанції не взято до уваги, що  у позовній заяві позивач мотивує необхідність об`єднання вимог про визнання недійсним оспорюваного Договору та про припинення обтяження речового права на квартиру приписами ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", оскільки це є імперативною вимогою закону.
Так, відповідно до вказаної норми Закону ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства ( за наявності таких прав). 
Таким чином, окремий судовий розгляд чи розгляд винятково вимоги про визнання недійсним Договору купівлі-продажу прав вимоги №1986/К від 02.10.2019 не буде сприяти виконанню завдань господарського судочинства, адже не забезпечить ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, передбачений чинним законодавством.
Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що на час постановлення оскаржуваної ухвали ст. 174 ГПК України (в редакції після 15.12.2017), на відміну від ст. 63 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), не передбачено повернення позовної заяви з таких мотивів, що об`єднання позовних вимог перешкоджає з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднює вирішення спору.
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 910/9302/19.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що підстави для повернення позовної заяви позивача у даній справі, передбачені п.2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, відсутні.  
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ за своєю природою потребує регулювання з боку держави, яке може змінюватися у часі та просторі відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб. Встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі "Станев проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, п. 230). Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).
За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з доводами апелянта про те, що у даному випадку порушення норм процесуального права  та неправильне застосування норм матеріального призвело до постановлення судом першої інстанції помилкової ухвали про повернення позовної заяви без розгляду.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п.4 ч.1 ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч.3 ст.271 ГПК України).
В силу вимог п.6  ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
За результатами перегляду даної справи колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі №910/4475/21 підлягає скасуванню з направленням справи (заяви) для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Судові витрати.
У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи (заяви) для продовження розгляду до суду першої інстанції розподіл витрат по оплаті судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст.129 ГПК України. 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2019 у справі № 910/4475/21 задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі № 910/4475/21 скасувати.
3. Матеріали справи № 910/4475/21 направити для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.  

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                Г.П. Коробенко