ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року	Львів	Справа № 460/5932/20 пров. № А/857/1919/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В., Макарика В.Я.,
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі №460/5932/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення (головуючий суддя першої інстанції – Дорошенко Н.О., час ухвалення – 14.58 год., місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного тексту – 11.12.2020),-
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» (далі – ТОВ «Ділайс ЛТД», позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі - Митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасувати рішення від 05.05.2020 №UA204000/2020/000083/2 про коригування митної вартості товарів.
Позовна заява обґрунтована тим, що на підтвердження заявленої у митній декларації UА204130/2020/003447 митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: інвойс 06/2020 від 15.04.2020; акт про проведення огляду товарів №UА205020/2020/600362 від 02.05.2020; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; платіжне доручення на підтвердження оплати вартості товару покупцем продавцю; звіт про оцінку транспортного засобу; зовнішньоекономічний контракт №02/20-ЕТ/DS від 15.04.2020; висновок №04-05/45 від 04.05.2020; скріншот з інтернет-ресурсу - витяг по VIN-коду; копію митної декларації країни відправлення.
Позивач зазначив, що орган доходів і зборів повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта. Вважає, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості імпортованого автомобіля. Зазначив, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Крім того, зазначив, що позивач, не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів, скористалось своїм правом, передбаченим ст. 55 МК України, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу, а саме шляхом сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів. На виконання ст. 55 МК України 26.06.2020 ТОВ «ДІЛАЙС ЛТД» подано до Митниці лист з додатковими поясненнями та документами. Зокрема, надано наступні додаткові документи: копія завіреного перекладу рахунку-фактури №06/20.; копія завіреного перекладу експортної декларації МRN20DЕ485126930337Е4; копія завіреного перекладу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копія Контракту №02/20-ЕТ/DS від 15.04.2020; копія аркушу коригування. Проте, відповідачем, не взято пояснення та документи до уваги та надано відмову у перегляді та скасуванні рішення від 05.05.2020 №UА204000/2020/000083/2 про коригування митної вартості товарів, оформлену листом №7.13-1/15/13-15/5204 від 03.07.2020. 
З наведених підстав позивач просив оскаржуване рішення визнати протиправним та скасувати та стягнути з відповідача судові витрати по справі в загальній сумі 10215,41 грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Поліської митниці Держмитслужби від 05.05.2020 №UA204000/2020/000083/2 про коригування митної вартості товарів. Стягнуто на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби судові витрати по сплаті судового збору 2102,00 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції  підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та невірно встановлено обставини у справі. 
Зокрема апелянт покликається та ці самі доводи, що ним були зазначені у відзиві на позовну заяву та вказує на розбіжності у відомостях щодо власника транспортного засобу, у назві отримувача товару DELICE LTD замість DELISE LTD, контракт підписано лише однією із сторін, митна декларація країни відправлення оформлена пізніше від дати рахунку, різниці у номері контракту у платіжному дорученні  та митній декларації. 
Ураховуючи факт ненадання декларантом документів згідно переліку, Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості транспортного від 05.05.2020 №UА204000/2020/000083/1. Випуск транспортного засобу у вільний обіг здійснено за МД від 05.05.2020 №UА204130/2020/003489, з врахуванням частини сьомої статі 55 МК України. Сума додатково нарахованих митних платежів становить 23134,11 грн (за курсом НБУ на день випуску товару у вільний обіг).
Відповідач вважає, що оспорюване рішення та картка відмови прийняті Митницею в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З наведених підстав просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 15.04.2020 ТОВ «Ділайс ЛТД» придбало транспортний засіб сідельний тягач марки МЕRСЕDЕS-ВЕNZ, моделі АСТROS, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 вартістю 15650 євро, що підтверджується контрактом від 15.04.2020, інвойсом №06/2020 від 15.04.2020, платіжним дорученням в іноземній валюті від 16.04.2020 №21.
З метою переміщення через митний кордон транспортного засобу, позивачем 05.05.2020 було подано до Поліської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію №UА204130/2020/003447 від 05.05.2020 (а.с.17-18) про декларування даного товару разом з документами на підтвердження достовірності даних, зазначених в митній декларації. 
05.05.2020 Митницею оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00114 від 05.05.2020 (а.с.11-12) та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000083/2 від 05.05.2020 (а.с.13-14). Відмову в прийнятті митної декларації митний орган обґрунтував тим, що прийнято рішення про коригування митної вартості та відмовою декларанта надати повний пакет документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів, митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з відмовою декларанта надати усі додаткові документи, витребувані митним органом.
При проведенні перевірки правильності розрахунку митної вартості товару, заявленої декларантом за основним методом на підставі наданого до митного оформлення інвойсу від 15.04.2020 №06/2020, та відомостей, які містяться у наданих до митного оформлення документах, Митницею встановлено ряд розбіжностей, зокрема:
- реалізацію транспортного засобу здійснено на підставі комерційного рахунку від 15.04.2020 №06/2020, згідно з яким продавцем товару є компанія Euro Trucks Waiss Haiderie (DE). Однак, свідоцтво про реєстрацію від 29.09.2015 № НОМЕР_2 містить відомості про «юридичне найменування власника транспортного засобу» - RZ LOGISTICS & TRANSPORTE GMBH, що не кореспондується із відомостями комерційного рахунку від 15.04.2020 №06/2020; в комерційному рахунку від 15.04.2020 №06/2020 та митній декларації країни відправлення від 29.04.2020 №20DE485126930337E4 зазначено назву отримувача товару DELISE LTD, а в контракті від 15.04.2020 №02/20-ЕТ/DS зазначено назву DELICE LTD; контракт від 15.04.2020 №02/20-ЕТ/DS підписано лише однією із сторін, а саме компанією Euro Trucks Waiss Haiderie, тоді як підпис DELICE LTD відсутній; комерційний рахунок № НОМЕР_3 виписаний 15.04.2020, при цьому останній запис про власника у свідоцтві про реєстрацію від 29.09.2015 № НОМЕР_2 здійснено 14.04.2020. Також в рахунку від 15.04.2020 №06/2020 зазначено номер митної декларації країни відправлення від 29.04.2020 №20DE485126930337E4, яка оформлена пізніше від дати рахунку. Зазначене ставить під сумнів дійсність комерційного рахунку від 15.04.2020 №06/2020; у комерційному рахунку від 15.04.2020 №06/2020 зазначено номер митної декларації країни відправлення від 29.04.2020 №20DE485126930337E4, яка оформлена пізніше від дати рахунку; поставка товару відбувається на умовах передоплати. Проте платіжне доручення в іноземній валюті №21 від 16.04.2020 в графі 70 “Призначення платежу” містить посилання на контракт від 15.04.2020 №02/20-ЕТ/DS, тоді як в графі 44 митної декларації зазначено контракт від 21.01.2020 №02/20-ЕТ/DS; в графах 18 та 21 митної декларації зазначено реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , тоді як у свідоцтві про реєстрацію від 29.09.2015 № НОМЕР_2 зазначено HL RZ345; звіт від 04.05.2020 №648/20 “Про оцінку транспортного засобу” не може бути прийнятий для підтвердження заявленої митної вартості товару, оскільки не відповідає пункту 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092.
Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб.
ІІ. Митниця володіє інформацією щодо рівнів митної вартості товарів, схожих із імпортованим за маркою, моделлю, роком виробництва, яка призвела з виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів (МД від 16.03.2020 №UA102030/2020/633347 – 18100 EUR; від 25.02.2020 №UA305160/2020/008752 – 19200 EUR; від 28.02.2020 №UA204130/2020/002347 – 21000 EUR).
ІІІ. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, таких як: виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; контракт від 20.01.2020 № 02/20- ЕТ/DS, який зазначений в графі 44 митної декларації.
IV. За результатом проведеної відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України процедури консультації із декларантом та у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст.62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником, для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст.63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість товарів скориговано  із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці.
Вартість транспортного засобу визначено на підставі інформації щодо рівнів митної вартості товарів, схожих із імпортованим за маркою, моделлю, роком виробництва (МД від 16.03.2020 №UA102030/2020/633347 – 18100 EUR).
Числове значення митної вартості товару, із врахуванням його фактичної кількості та з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення, у національній валюті України становить 534091,18 грн., або у валюті фактури 18100 євро. 
В результаті декларантом було подано митну декларацію № UА204130/2020/003489 від 05.05.2020, після чого у зв`язку із забезпеченням сплати гарантійних митних платежів згідно з розділом Х МК України з врахуванням рішення про коригування митної вартості, транспортний засіб було випущено у вільний обіг.
Не погоджуючись з рішенням Митниці від 05.05.2020 №UA204000/2020/000083/2, ТОВ «Ділайс ЛТД» звернулося з позовом до суду.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач не довів належними й допустимими доказами правомірності оскаржуваного рішення.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними з огляду на наступне.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина перша, друга статті 52 МК України).
Заявлена декларантом митна вартість товару  за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), в порядку статті 58 МК України, в сумі 15650 євро.
У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи (частина третя статті 53 МК України).
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи (частина четверта статті 53 МК України).
Таким чином, статтею 53 МК України визначено дві підстави, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи: (1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; (2) у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
У першому випадку вимагається надання документів згідно з переліком: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У другому випадку: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Перелік підстав для формування митним органом вимоги про надання декларантом додаткових документів, що наведений у частині третій статті 53 МК України, є виключним: (1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; (2) у разі якщо документи містять ознаки підробки; (3) у разі якщо документи або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідно до відомостей, зазначених у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, власник свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу може не бути власником  транспортного засобу. При цьому, реєстраційний номер, зазначений у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, це номер, який був виданий останньому власнику цього транспортного засобу, який здійснив таку реєстрацію. Водночас, реєстраційний номер, зазначений у митній декларації, є транзитним номером, що виданий продавцю транспортного засобу, був наявним на такому транспортному засобі при перетині митного кордону України  та відображений у документах митного оформлення. Розбіжності  в номері кузова транспортного засобу в досліджуваних документах відсутні, отже такі документи в повній мірі надають можливість ідентифікувати транспортний засіб. Розбіжність в одній літері ( S та С) в найменуванні отримувача товару зумовлена різницею в транслітерації назви позивача на англійську мову. 
Щодо відсутності підпису покупця на зовнішньоекономічному контракті від 15.04.2020 №02/20-ЕТ/DS,  то суд першої інстанції вірно врахував пояснення позивача в судовому засіданні про те, що у відповідності до пункту 10.6 такого контракту сторони домовились, що укладення договору може відбуватися шляхом обміну засвідченими підписами та відтисками печаток сторін сканкопіями договору електронною поштою з подальшою заміною на оригінали в момент прийняття товару та/або після здійснення поставки відповідного товару. При заповненні електронної митної декларації декларантом було помилково подано саме сканкопію контракту  з підписом одного учасника такого договору. Водночас, дослідженням наданих до матеріалів судової справи документів встановлено належність оформлення такого контракту та наявність усіх передбачених чинним законодавством реквізитів, у тому числі підписів продавця та покупця, засвідчених їх відтисками печаток.
Щодо помилки дати контракту « 20.01.2020» замість фактичної « 15.04.2020», то ця помилка в подальшому була усунута шляхом оформлення аркуша коригування до митної декларації від 05.05.2020 №UА204130/2020/003489.
Крім цього апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини шостої цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК України).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Така позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини другої статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 57 МК України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 МК України).
За приписами частини першої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 55 МК України).
При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).
В повідомленні митного органу про витребування у декларанта додаткових документів не зазначено про наявність ознак підробки; не вказано, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що відповідно  свідчить про те, що наведені розбіжності жодним чином не впливають на митну вартість товару, оскільки розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості в поданих документах судом не встановлено.
Перевіряючи правомірність визначення митним органом митної вартості оцінюваного товару в спірному рішенні про коригування митної вартості, суд встановив, що  митну  вартість визначено на підставі інформації щодо рівнів митної вартості товарів, схожих із імпортованим за маркою, моделлю, роком виробництва, а саме: на підставі митної декларації від 16.03.2020 №UA102030/2020/633347.
З матеріалів справи слідує, що заявлена декларантом у митній декларації фактурна вартість схожого транспортного засобу становить 16000 євро (графа 42), що  відрізняється від фактурної вартості транспортного засобу, придбаного позивачем, на 350 євро, що відповідно свідчить про те, що  транспортні засоби було придбано за ціною, яка несуттєво відмінна між собою.
Митну вартість транспортного засобу в митній декларації від 16.03.2020 №UA102030/2020/633347 декларантом було заявлено за шостим резервним методом в розмірі 524720,81 грн, що з урахуванням курсу валюти (гр.23) 28,9901 становить 18100 євро.
Суд  першої інстанції вірно вважав необґрунтованими доводи відповідача  про те, що на збільшення митної вартості за митною декларацією від 16.03.2020 №UA102030/2020/633347 вплинули курсові різниці, з тих підстав що за такою митною декларацією при визначенні митної вартості транспортного засобу мали вплив не курсові різниці, а та обставина, що фактурна вартість в сумі 16000 євро була збільшена на суму 2100 євро, що в сумі склало 18100 євро (524720,81 грн). Відповідно, на формування в такому розмірі митної вартості, окрім ціни придбання транспортного засобу, вплинули інші складові митної вартості, передбачені Митним кодексом України. 
Наведені вище обставини  свідчать, що відповідачем не обґрунтовано та не підтверджено, яка цінова інформація була ним використана; не вказано джерело такої інформації; не доведено офіційності такої інформації; не надано документа, який свідчив би про проведення контролюючим органом порівняльного аналізу цінових характеристик КТЗ. Посилання в рішенні про коригування митної вартості як на підставу визначення митної вартості на митну декларацію від 16.03.2020 №UA102030/2020/633347, суд вважає необґрунтованим, оскільки митна вартість товару 18100 євро, зазначена митним органом в оспорюваному рішенні від 05.05.2020 №UA204000/2020/000083/2, не відповідає вартості придбання товару, зазначеній в такій митній декларації, а тому відповідач не провів будь-якого порівняльного аналізу вартості товару за вказаною декларацією.
Надана митним органом митна декларація від 16.03.2020 №UA102030/2020/633347 підтверджує фактурну вартість транспортного засобу, заявленого позивачем до митного оформлення за митною декларацією від 05.05.2020 №UА204130/2020/003447 (15650 євро).
Отже, вказані Митницею розбіжності жодним чином не впливають на митну вартість товару, оскільки розбіжностей у числових значеннях складових  митної вартості в поданих документах немає.
Судом встановлено, що вартість транспортного засобу - сідельний тягач марки МЕRСЕDЕS-ВЕNZ, моделі АСТROS, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , становить 15650 євро, що відповідає ціні товару, зазначеній в контракті від 15.04.2020 №02/20-ЕТ/DS, в інвойсі від 15.04.2020 №06/2020, та митній вартості товару, визначеній в митній декларації від 05.05.2020 №UА204130/2020/003447, який оплачено позивачем на підставі платіжного доручення в іноземній валюті від 16.04.2020 №21. 
В поданих митному органу банківському платіжному документі та інвойсі зазначено платника – ТОВ «ДІЛАЙС ЛТД», реквізити контракту, марку транспортного засобу, його ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , суму оплати 15650 євро. 
Також декларантом було надано відповідачу експортну митну декларацію країни відправлення MRN 20DE485126930337E4, в якій зазначено реєстраційний номер та номер кузова транспортного засобу. Жодних розбіжностей такі документи не містять, вони перебували в розпорядженні митного органу та об`єктивно надавали йому можливість ідентифікувати транспортний засіб, особу, яка його придбала, та фактично сплачену вартість згідно з умовами контракту. 
Отже, декларантом одночасно із митною декларацією надано митному органу належні документи для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Опис документів міститься в Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем не наведено обґрунтованих підстав для витребування у декларанта додаткових документів, не надано жодного доказу, який би спростував зміст документів, наданих декларантом для митного оформлення КТЗ, а надані декларантом документи були достатніми для визначення митної вартості за основним методом, тому відповідно  відповідачем не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості КТЗ, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено. Тобто, надані декларантом основні документи містили всі числові значення, необхідні для визначення вартості КТЗ за основним методом.
Крім того, у постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Водночас, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а).
Разом з тим, будь-якого розрахунку для обґрунтування визначеної відповідачем вартості транспортного засобу в рішенні суб`єкта владних повноважень не наведено, що не дає можливості встановити правильність визначеної ціни.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Перевіривши оскаржене позивачем рішення відповідача,  апеляційний суд вважає, що таке не відповідає  критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000083/2 від 05.05.2020 є протиправним та підлягає скасуванню. 
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби – залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі №460/5932/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	В. Я. Макарик 	
У зв`язку із перебуванням головуючого судді Матковської З.М. в період з 01.04.2021р. по 08.04.2021р. включно у щорічній додатковій відпустці та відсутністю судді Макарика В.Я. з 08.04.2021р. по 19.04.2021р. включно у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, повний текст постанови складено у строк встановлений ч. 3 ст. 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 20.04.2021р.