Ухвала
09 червня 2021 року
м. Київ
справа № 657/201/20
провадження № 61-8768ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 січня 2021 року 
та постанову Херсонського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом 
до ОСОБА_1 , в якому просив визнати за ним право власності 
на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями 
та спорудами 
АДРЕСА_1 .
Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено. 
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано 
за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового 
будинку з господарськими будівлями та спорудами 
АДРЕСА_1 . 
25 травня 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 січня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 . 
У касаційній скарзі заявниця зазначає, що оскаржену постанову суду апеляційної інстанції було отримано нею 22 квітня 2021 року. Повний текст постанови оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 
26 квітня 2021 року.
Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною, 
строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, 
яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 2, 9 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах 
про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.
Судами встановлено, що будинок по  

АДРЕСА_1 придбаний ОСОБА_1 , за згодою чоловіка 
ОСОБА_2 , на підставі договору від 21 березня 2018 року 
за 134 264 грн. При цьому ОСОБА_1 стверджувала, що на придбання та ремонт будинку використано грошові кошти в сумі 40 000 доларів США (еквівалентно станом на 09 червня 2021 року за курсом НБУ - 
1 086 800 грн). 
Таким чином ціна позову у цій справі (вартість 1/2 частки спірного будинку) станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270, 00 грн х 250 = 
567 500, 00 грн).
Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, 
які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
Доводи касаційної скарги, з врахуванням ціни позову, характеру правовідносин, а також змісту оскаржених судових рішень, якими задоволено позовні вимоги одного з подружжя про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, не підтверджують виключних обставин, які могли б свідчити про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, 
що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Чаплинського районного суду Херсонської області 
від 12 січня 2021 року та постанови Херсонського апеляційного суду 
від 21 квітня 2021 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 січня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, 
яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович