ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7348/21                                                Головуючий у 1-й інстанції:  Гарник К.Ю. 
                                                                                                   Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                              Василенка Я.М.,
суддів                                        Ганечко О.М., Кузьменка В.В., 
за участю секретаря                    Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.04.2021 у справі за адміністративним позовом Міністерства оборони України до департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -
                                                        В С Т А Н О В И В:
Міністерство оборони України звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: 
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесену в рамках виконавчого провадження (ВП 64106593) від 02.03.2021 про накладення штрафу на Міністерство оборони України.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.04.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Міністерство оборони України звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2020 у справі № 640/7146/20 зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1   – дружині померлого ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для продовження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.
12.01.2021 на адресу відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 640/7146/20, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 10.12.2020.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 12.01.2021 відкрито виконавче провадження № 64106593 з примусового виконання виконавчого листа № 640/7146/20, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 10.12.2020 про зобов`язання Міністерства оборони України вчинити дії, якою боржника повідомлено про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та невідкладно повідомити державного виконавця з наданням відповідних документів.
27.01.2021 на адресу відповідача надійшло клопотання департаменту юридичного забезпечення Міністерства оборони України, в якому останній просив відкласти проведення виконавчих дій, у зв`язку з тим, що вживаються заходи щодо підготовки необхідних документів для подання їх Комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
18.02.2021 на адресу відповідача надійшла заява департаменту юридичного забезпечення Міністерства оборони України, в якій останній зазначив, що 14.01.2021 комісією Міноборони розглянуто заяву позивача та прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання, оскільки подані документи не відповідають вимогам пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Після надходження доопрацьованих документів з Житомирського ОТЦКСП їх буде повторно розглянуто комісією Міноборони та проінформовано.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.03.2021 на Міністерство оборони України накладено штраф за невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2020 у справі № 640/7146/20 у розмірі 5 100,00 грн.
Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Міністерством оборони України рішення суду у справі № 640/7146/20 не було виконано, а про існування будь-яких поважних причин його невиконання, державного виконавця у встановлений для виконання рішення суду строк не було повідомлено, а тому постанова старшого державного виконавця про накладення штрафу від 02.03.2021 є правомірною.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. 
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано положеннями ст. 63 Закону, згідно ч. 1 якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Частиною першої ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передумовою для накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строку рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем за наслідками перевірки, що проводиться наступного дня після спливу десятиденного терміну з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, факту невиконання такого рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Як вже було зазначено вище, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2020 у справі № 640/7146/20 зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1  – дружині померлого ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконання ним обов`язків військової служби у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для продовження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.
Тобто, вказаним рішенням було зобов`язано позивача саме призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю її чоловіка - ОСОБА_3 .
Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Принцип обов`язковості судових рішень також закріплений статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якою передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Водночас, як свідчать матеріали справи на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2020 у справі № 640/7146/20 Міністерством оборони України було прийнято рішення, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.01.2021 № 7, яким повернуто документи на доопрацювання, оскільки подані документи не відповідають вимогам пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.
Отже, Міністерством оборони України, незважаючи на зобов`язальну частину рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2020 у справі № 640/7146/20, протиправно було повернуто документи на доопрацювання та не виконано дане рішення суду, яке містить прямі приписи зобов`язального характеру про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із чим у відповідача були наявні підстави для винесення оскаржуваної постанови від 02.03.2021 про накладення штрафу.
При цьому, вказані апелянтом причини невиконання судового рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги не є поважними та такими, що виключають його відповідальність, а тому не беруться колегією суддів до уваги.
Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.04.2021 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                          Василенко Я.М.
                                     
Судді:                                                                                                    Ганечко О.М.

                                                                                                              Кузьменко В.В.