КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680  м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а,
                                                                                                                                                                                            
Справа № 756/12038/19                                                      Головуючий у 1 інстанції - Андрейчук Т.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1820/2021                                        Доповідач - Мараєва Н.Є.
 
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року Київський  апеляційний  суд  в складі  суддів судової  палати з розгляду цивільних  справ:
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів -  Заришняк Г.М., Рубан С.М.
Розглянули у порядку  письмового  провадження в приміщенні Київського  апеляційного суду
Цивільну справу за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 
на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року
в справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості з оплати наданих житлово-комунальних послуг
Заслухавши  доповідь  судді Мараєвої Н.Є.,  перевіривши  матеріали справи, обговоривши доводи  апеляційної  скарги, колегія суддів,-
 
ВСТАНОВИЛА:
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року задоволено позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати наданих житлово-комунальних послуг.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у сумі 35 942, 28 грн.; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у сумі 3 626, 39 грн., втрати від інфляції у сумі 1055, 70 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 639, 67 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" судовий збір у сумі 1 921,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі, скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
20 жовтня 2020 року до Київського апеляційного суду від представника КП "Київтеплоенерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вона  просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на незаконність даного судового рішення, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2020 року справу призначено судді-доповідачу: Лівінському С.В., суддям: Березовенко Р.В., Нежурі В.А.
Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року №103/0602/20 призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи  №756/12038/19 у зв`язку із настанням обставин, які унеможливлюють продовження суддею-доповідачем  Лівінським С.В. розгляду цієї справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 листопада 2020 року, справу призначено судді-доповідачу: Мараєвій Н.Є., суддям: Заришняк Г.М., Рубан С.М.
Апеляційна скарга не  підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП "Київтеплоенерго".
ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідача, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються КП виконавчого органу Київради (КМДА)  "Київтеплоенерго".
Таким чином, судом встановлено, що з 01  травня 2018 року позивачем надавались ОСОБА_1 послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Позивач зазначав, що відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 серпня 2019 року складає 39 568, 67 грн., та складається з: 35 942, 28 грн. - заборгованість за послуги з централізованого опалення та 3 626, 39 грн. - заборгованість з постачання гарячої води.
Також, звертаючись до суду із позовом, КП "Київтеплоенерго" просило сягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати  у розмірі  1055, 70 грн. та 3% річних у розмірі 639, 67 грн.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що оскільки КП виконавчого органу "Київради" (КМДА) "Київтеплоенерго" надавались власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка отримувала вказані послуги і користувалася ними, у відповідача виник обов`язок оплатити ці послуги.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання),   а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України "Про жилово-комунальні послуги", який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами, а також їхні права та обов`язки.
А саме, спірні правовідносини регулюються Законом України Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг  є: споживачі (індивідуальні та колективні),  управитель та виконавці комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). 
       Частиною  1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
       Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
       Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц, від 14 листопада 2018 року у справі №461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року №459/3958/15-ц).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що позивач не надав суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження фактичного користування послугами постачання гарячої води та послуг опалення за адресою: АДРЕСА_2 , однак колегія суддів не погоджується із твердженням апелянта з огляду на наступне.
 Відповідно до п. п. 1, 6, 9 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV, п. п. 1, 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність, безперервність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт.
  Водночас факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином (на це звертає увагу Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №640/18143/16-ц).
 Так,   ст. 18  Закону   України   "Про   житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV передбачає, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника.
   Нормою ст. 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII встановлено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).
   У своїй постанові від 07 лютого 2018 року у справі №521/6969/15-ц Верховний Суд зазначив, що належним доказом ненадання житлово-комунальної послуги або зниження якості наданої послуги є звернення споживача до надавача послуг та складання сторонами акта-претензії.
А тому, оскільки  КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" надавались власнику квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 послуги  з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка отримувала вказані послуги і користувалася ними, у відповідача виник обов`язок оплатити ці послуги.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що відповідачу не були надані послуги КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" чи надані неналежним чином (звернення з претензіями, скаргами). 
Також відповідач не надала суду доказів на підтвердження того, що вона оспорювала тарифи, на підставі яких обраховувалась вартість послуг.
Звертаючись до суду із позовом КП "Київтеплоенерго" надало розрахунок заборгованості, в якому зазначено, що за період з 01 травня 2018 року до 31 липня 2019 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 з оплати житлово-комунальних послуг становить 39568,67 грн, у тому числі заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у сумі 35942,28 грн; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у сумі 3626,39 грн та підтверджується розрахунком позивача (а. с. 7). 
Колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять контррозрахунку відповідача на спростування розрахунку заборгованості позивача. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача щодо пропуску КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу.
Позивачем заявлено до стягнення заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01 травня 2018 року, позов пред`явлено 09 вересня 2019 року,  отже, строк, встановлений ст. 257 ЦК України, КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" не пропущено.
    Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
   За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" борг з оплати за житлово-комунальні послуги у сумі 39568,67 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
    Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №130/1058/16).
       Зважаючи на те, що зобов`язання відповідача з оплати за житлово-комунальних послуг визначене у гривні, КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" має право вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.
   Втрати позивача від інфляції, розраховані ним, становлять 1055,70 грн, а три проценти річних від простроченої суми - 639,67 грн. Доказів на спростування розрахунку цих сум чи власного розрахунку ОСОБА_1 суду не надала.
     Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" підлягають стягненню втрати від інфляції у сумі 1055,70 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 639,67 грн.
Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог КП "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 .
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування  не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом  повно  з`ясовано  обставини  справи, дана належна оцінка доказам. 
Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують.  
Підстав для скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Головуючий:                                                                  
 
                                                             Судді: