УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/1556/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В. 
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №278/1556/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 ,
на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 23 жовтня 2020 року суддею Зубчук І.В. у м. Житомирі, 

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 22 листопада 2017 року з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої пошкоджено належний йому автомобіль «ВАЗ-2107» державний номерний знак НОМЕР_1 . Тому, з урахуванням заяви від 26 березня 2020 року (т.2 а.с. 26-27), просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь 10000 грн - моральної шкоди та 4000 грн судових витрат, а з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі –ПАТ «СК «Уніка»), якою була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , - 25293,89 грн матеріальної шкоди.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове – про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
На його думку, не зважаючи на відсутність рішення у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, вина останнього у вчиненні ДТП підтверджена висновком судової автотехнічної експертизи та іншими належними доказами: протоколом огляду місця події, схемою ДТП тощо, яких суд під час розгляду справи безпідставно не врахував. Суд також безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ст.979 ЦК України, п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не врахував положення п. 11.4. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.01.2001. Суд формально віднісся до розгляду справи, не врахувавши заяву про зменшення позовних вимог до Товариства, в якій позивач погодився з розміром матеріальних збитків, визначених на підставі висновку №1839 автотоварознавчого дослідження, проведеного судовим експертом Землюком В.В. на замовлення ПАТ «СК «Уніка», відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 25293,89 грн. Суд також неправильно послався на норми ст.ст. 60, 61 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15.12.2017. 
Відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав. Відповідач ОСОБА_2 просив розглядати справу у його відсутність (а.с. 105 т.2).
Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник ПАТ «СК «Уніка» в судове засідання не з`явився, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно із вимогами статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При цьому наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 22 листопада 2017 року о 21 год. 00 хв. на 9 км.+600 м. а/д Житомир-М.Подільський, неподалік АЗС «ЮПЖ», ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку м.Бердичева, здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку. 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «ВАЗ-2107» державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 (а.с.17 зв. т.1).
Згідно висновку №1839 автотоварознавчого дослідження, проведеного судовим експертом Землюком В.В. на замовлення ПАТ «СК«Уніка», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ВАЗ-21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 25293,89 грн (а.с. 83-112 т.1). 
Постановою старшого слідчого СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області майором поліції Фещенко О.О. від 24 листопада 2017 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017060170001169 від 23 листопада 2017 року за фактом ДТП закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_2 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України. При цьому слідчий виходив з того, що ОСОБА_4 отримав легкі тілесні ушкодження, відповідно відсутні ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.22 т.1).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль, судовими рішеннями не встановлена, протокол про порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху в момент ДТП не складався, тому відсутні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності по відшкодуванню шкоди.
       Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком, оскільки  суд першої інстанції неповно оцінив докази і не встановив наявність, відсутність чи ступінь вини кожного з учасників ДТП, а також інші обставини, які мають істотне значення для відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. 
Вирішуючи спір, суд не врахував, що відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 18.03.2020 у справі № 328/2750/18.
Згідно п. 11.4. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.01.2001, якими визначено, що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
Матеріали справи свідчать, що відповідно до висновку судового експерта Павлюка М.М. №2475/18-25/910/19-25 від 27 червня 2019 року, призначеної на підставі ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2019 року, в даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, водій автомобіля ВАЗ-2107 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог розділу 10 «Початок руху та зміна його напрямку» Правил дорожнього руху України. Для регламентації та оцінки дій водія автомобіля ВАЗ-2107 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимогам розділу 10 «Початок руху та зміна його напрямку» Правил дорожнього руху України, спеціальні пізнання в галузі автотехнічної експертизи не потрібні і дане питання може бути вирішено судом самостійно з урахуванням дорожньої обстановки на місці пригоди.
В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «Мерседес Спринтер», р/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_2 вбачається невідповідність технічним вимогам пункту 11.4. Правил дорожнього руху України. Визначити відповідність дій водія ОСОБА_2 технічним вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, в частині застосування водієм ОСОБА_2 термінового гальмування в моменту виникнення небезпеки, в категоричній формі не представляється за можливе, з причин зазначених в дослідницькій частині висновку.
З урахуванням вихідних даних та проведеного дослідження, однією з причин виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах дорожнього руху, слід вважати, технічно необґрунтовані дії водія ОСОБА_2 , які суперечили вимогам пункту 11.4 Правил дорожнього руху України (а.с.238-241 т.1).
       Тобто, згідно з експертним висновком у діях ОСОБА_2 є невідповідність Правилам дорожнього руху України, що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. 
Крім того, складені під час оформлення ДТП протокол огляду місця події, схема огляду місця події, пояснення учасників ДТП, які містяться в матеріалах кримінального провадження №12017060170001169 та стосуються предмета доказування у даній цивільній справі, підтверджують висновки судової експертизи.
Зазначені докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, яка виникла внаслідок порушення ним вимог Правил дорожнього руху України, що призвело до заподіяння матеріальних збитків позивачу. Відповідачем не спростовано таких обставин, а відсутність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не спростовує вини останнього. 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який керував забезпеченим транспортним засобом «Мерседес Спринтер», р/н НОМЕР_2 , застрахована у ПАТ «СК «Уніка» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ0195125 (а.с. 23-24, 131 т.1).
Згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
       За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з страховика - ПАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 25293,89 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої ОСОБА_2 . 
Крім того, підлягає частковому задоволенню в сумі 5000 грн вимога позивача про стягнення з винуватця ДТП моральної шкоди.
       Обґрунтовуючи розмір такої шкоди позивач зазначав, що внаслідок ДТП він не мав можливості використовувати належний йому транспортний засіб, повинен був звертатися до сторонніх осіб з проханням відвезти його у потрібне місце, користуватися послугами громадського транспорту. Через пошкодження транспортного засобу він був змушений повністю змінити свій ритм життя, відкласти раніше заплановані поїздки, на час новорічних та різдвяних свят повинен був відкласти відвідування родичів та близьких, що призводить до певних душевних страждань, погіршення самопочуття. Для відновлення своїх порушених прав та відшкодування збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу він повинен звертатися до суду, витрачати свій час.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн, суд апеляційної інстанції враховує характер та обсяг страждань позивача, вимушені зміни у його життєвих стосунках та виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.
Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2424,9 грн судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а з ПАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 - 2777,3 грн судових витрат.
Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2020 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн на відшкодування моральної шкоди та 2424,9 грн судових витрат.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 25293,89 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 2777,3 грн судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий    Судді        

Повний текст постанови складений 05 квітня 2021 року.