Справа № 307/4604/14-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        14 квітня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В. 
суддів: Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.
з участю секретаря судового засідання: Міца О.-Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року, постановлену суддею Чопик В.В., за заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, 

встановив:

У лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги мотивує тим, що оригінал виконавчих листів, виданих у даній цивільній справі, було втрачено при підготовці для направлення до органів ДВС. У зв`язку з чим просив видати дублікат виконавчих листів №307/4604/14 від 16.03.2015.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року в задоволенні заяви АТ КБ «Приват Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено. 

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для повторного вирішення заяви. Вказує, що судом розглянуто заяву без належного повідомлення АТ КБ «Приватбанк», що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду. Крім того зазначає, що в даній справі рішення за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було ухвалено Тячівським районним судом Закарпатської області 16 березня 2015 року. Та 12 квітня 2016 року до суду надійшли матеріали про відновлення втраченого судового провадження. А 22 червня 2016 року рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області відновлено повністю втрачене судове провадження у цивільній справі №307/4604/14-ц (провадження №2/307/367/15). В рішенні зазначено про те, що представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» наголошувалося на необхідності відновлення втраченого судового провадження саме з метою стягнення коштів з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом пред`явлення до виконання виконавчих листів до органів виконавчої служби. Виконавчі листи було видано AT КБ «ПРИВАТБАНК» 07 грудня 2016 року.
Той факт, що позивач звернувся з даною заявою 26 лютого 2019 року, тобто через 10 місяців після спливу строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, нівелюється неможливістю їх отримати протягом 1 року та 3 місяців через втрату судового провадження. Вважає, що в даному випадку є всі підстави для поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачі їх дублікатів.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали відзив на апеляційну скаргу в якому просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду. Вказують, що отримавши 07.12.2016 виконавчі листи, в АТ КБ «Приватбанк» було достатньо часу для пред`явлення таких до виконання, а доказів наявності об`єктивних перешкод для пред`явлення таких виконавчих листів до виконання в строк визначений законом, заявником не надано. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як зазначено в статтях 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року в цивільній справі №307/4604/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відновлено повністю втрачене судове провадження у цивільній справі №307/4604/14-ц (провадження №2/307/367/15) за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Встановлено, що під час розгляду цивільної справи №307/4604/14-ц (провадження №2/307/367/15) за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в судовому засіданні 16 березня 2015 року ухвалено судове рішення наступного змісту : «Позов задовольнити повністю. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 147517 (сто сорок сім тисяч п`ятсот сімнадцять) доларів США 49 центів, що за курсом НБУ становить 1 917 727 (один мільйон дев`ятсот сімнадцять тисяч сімсот двадцять сім) гривень 33 копійки заборгованості за кредитним договором №031Є/V-U від 12 червня 2008 року, та 3654 гривні сплаченого судового збору.

7 грудня 2016 року на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року було видано два виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 147517 (сто сорок сім тисяч п`ятсот сімнадцять) доларів США 49 центів, що за курсом НБУ становить 1 917 727 (один мільйон дев`ятсот сімнадцять тисяч сімсот двадцять сім) гривень 33 копійки заборгованості за кредитним договором №031Є/V-U від 12 червня 2008 року, 3654 гривні сплаченого судового збору, строк пред`явлення до виконання яких закінчився 16 березня 2018 року.

Згідно письмового листа Тячівського РВ відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області від 22 вересня 2019 року виконавчий документ, виданий Тячівським районним судом в цивільній справі №307/4604/14-ц на виконанні у відділі ДВС не перебуває.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч.1 п.17.4 розділу ХIII перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відмовляючи АТ КБ «Приват Банк» у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів у справі № 307/4604/14-ц, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з такою заявою лише 26.02.2019 року, тобто через 10 місяців після спливу строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання. Та при цьому не навів жодних поважних причин пропуску такого строку, що саме через пропуск цього строку заява АТ КБ «Приват Банк» не підлягає задоволенню.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України (пункт 17 підпункти 17.1, 17.4).

На час набрання рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року в справі № 307/4604/14-ц діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-XIV). Та п.2 ч.1 ст.22 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання - протягом року, якщо інше не 
передбачено законом. Строк для виконання судових рішень встановлюється - з наступного дня після набрання рішенням законної сили, п.1 ч.2 ст.22 Закону № 606-XIV. Тобто, строк для виконання рішення Тячівського районного суду від 16 березня 2015 року розпочинався з 17.03.2015 року, а закінчувався 16.03.16 року.

Зі змісту акту Тячівського районного суду від 25.04.2016 року слідує, що представник ПАТ КБ «Приват Банк» подавав до суду 09.11.2015р., 27.01.2016р. і 23.03.2016р. заяви про видачу копії рішення суду та виконавчих листів, а.с. 54, 68, 66, 64.

Але ж, 12.04.2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» подало Заяву про відновлення втраченого судового провадження, що підтверджується актом Тячівського районного суду від 24.04.2016 року, а.с. 9, 54. 

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року в справі № 307/4604/14-ц (провадження №2-в/307/1/16) відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі №307/4604/14-ц (провадження №2/307/367/15) за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до  ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості. Встановлено, що в судовому засіданні 16 березня 2015 року ухвалено судове рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Приват Банк». Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 147 517,49 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 917 727,33 гривень кредитної заборгованості та 3 654,00 гривні, судового збору, а.с. 91-94.  

Зазначена обставина свідчить про те, що ПАТ КБ «Приват Банк» було позбавлено можливості пред`явити до виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року в справі № 307/4604/14-ц в межах річного строку. 

Однак, 24.06.2016р. і 02.12.2016р. представники ПАТ КБ «Приват Банк» подали до Тячівського районного суду заяви про видачу повного тексту рішення суду та виконавчих листів у справі № 307/4604/14-ц, а.с. 98, 111. Проте, два виконавчі листи були отримані тільки 09.12.2016 року.

Водночас, станом на 09.12.2016 року, момент отримання ПАТ КБ «Приват Банк» виконавчих листів вже діє Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII).

За змістом ч.1 ст.11 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання. А частинами 1, 2 ст.12 цього Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

А звідси, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII; близький за змістом припис був відображений у частині другій статті 24 Закону № 606-XIV).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.

Із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та видачі дублікатів виконавчих листів у справі № 307/4604/14-ц, ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось 26.02.2019р., а.с. 113. Посилається на те, що при підготовці виконавчих документів для направлення до органів ДВС – виконавчі листи було втрачено. Пошуки не призвели до позитивного результату.

Вирішуючи питання про поновлення ПАТ КБ «Приват Банк» строку для пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання, колегія суддів зважує на те, що внаслідок втрати судового провадження і до його відновлення 22.06.2016р., ПАТ КБ «Приват Банк» не мало реальної можливості пред`явити до виконання виконавчі листи з незалежних причин і це при тому, що кілька разів подавались заяви про видачу виконавчих листів у справі № 307/4604/14-ц. Заяву про поновлення строку для примусового виконання подано ПАТ КБ «Приват Банк» в межах трирічного строку наданого Законом № 1404-VIII для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання (з 23.06.2016р. по 22.06.2019р.). Рішенням суду стягнуто з  ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 147 517,49 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 917 727,33 гривень кредитної заборгованості та 3 654,00 гривні, судового збору і на думку суду дана сума є вагомою для стягувача, а тому повинна бути реально стягнута з боржників, так-як це є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.

За встановлених обставин, колегія суддів зазначає, що втрата виконавчих листів щодо  ОСОБА_1 і  ОСОБА_2  та пропущення у зв`язку із цим строку на пред`явлення таких до примусового виконання мало місце з незалежних від ПАТ КБ «Приват Банк» обставин, а матеріали справи про зворотне не свідчать. 

Стосовно доводів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з приводу того, що ПАТ КБ «Приват Банк» не надав доказів, які свідчили б про добросовісну реалізацію своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення. 

То таке твердження боржників не можна визнати беззаперечним виходячи з того, що перешкодою ПАТ КБ «Приват Банк» у пред`явленні виконавчих листів до примусового виконання до відділу ДВС була втрата цивільної справи, а відновлення такої мало місце лише 22 червня 2016 року. Зазначена обставина пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача з отримання та пред`явлення до примусового виконання виконавчих листів. Сам факт втрати виконавчих листів є свідченням неможливості виконання рішення суду, а обставини за яких це сталось не впливають на права боржника та не покладають на нього додаткових зобов`язань з огляду на те, що дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист. Відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права. Інакше це б загрожувало самій сутності права сторони на справедливий розгляд спору судом.

А звідси, колегія суддів зазначає, що примусове виконання рішення суду є складовою частиною доступу до суду сторони спору за захистом непорушності права власності на грошові кошти, які було надано в порядку укладення кредитного договору. Оскільки права ПАТ КБ «Приват Банк» у виконавчому провадженні порушені то захищаючи такі суд здійснює судовий контроль за виконанням судового рішення. Такий судовий контроль за виконанням судового рішення не може свідчити про те, що апеляційний суд здійснює перегляд остаточного рішення правомочного суду, яке вступило в силу, і є обов`язковим для сторін та не може при цьому переглядатися до безмежності. Зазначене є лише підтвердженням того, що остаточне рішення правомочного суду має бути виконаним як добровільно так і в примусовому порядку і тільки після цього можна вважати, що наявний спір між сторонами вирішено по суті, що відповідає принципу верховенства права. 

Однією з вимог ПАТ КБ «Приват Банк» в апеляційній скарзі є вимога про направлення даної справи до суду першої інстанції для повторного вирішення заяви.

Зазначена вимога на думку колегії суддів не може бути задоволена з тих підстав, що виходячи з встановлених обставин справи та враховуючи необхідність якнайшвидшого вирішення питання зазначеного в заяві стягувачем, суд апеляційної інстанції у відповідності до змісту ст. 374 ЦПК України наділений повноваженнями за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення з даного питання.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла до думки, що невиконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року в справі № 307/4604/14-ц, яке було відновлено рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 червня 2016 року в справі № 307/4604/14-ц (провадження №2-в/307/1/16), відбулось з поважних причин, що є підставою для поновлення АТ КБ «Приват Банк» строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачі дублікатів виконавчих листів. Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановлення судового рішення про задоволення заяви стосовно видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку.

Враховуючи встановлене та керуючись нормами статей 374, 376, 379, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», задовольнити частково.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2020 року про відмову у видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, скасувати.

Заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, задовольнити.

Видати Акціонерному товариству комерційний банк «Приват Банк» дублікати виконавчих листів стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі № 307/4604/14 на виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Поновити Акціонерному товариству комерційний банк «Приват Банк» строк для пред`явлення дублікатів виконавчих листів до виконання стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі № 307/4604/14 на виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 19 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач:

       Судді: