Ухвала
 
02 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 700/303/20
провадження № 61-8524ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іванишина Олександра Олеговича на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Наше Зерно Плюс», Державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Черкаській області) від 02 січня 2020 року № 23-63/14-20-СГ, яким йому відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в адмінмежах Хижинської сільської ради Лисянського району, площею 2 га, кадастровий № 7122887600:03:001:0361, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, та наданні цієї земельної ділянки у власність; визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 28 грудня 2019 року  № 23-6729/14-19-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність ОСОБА_1 вказану земельну ділянку; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (далі - Державний реєстратор) Цьопи Б. А. від 20 січня 2020 року, індексний номер: 50710235, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7122887600:03:001:0361 за ОСОБА_1 та визнати припиненим право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 січня 2020 року, запис за номером 35091117; визнати недійсним договір оренди землі, укладений 20 січня 2020 року між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Наше Зерно Плюс» (далі - ТОВ «Наше Зерно Плюс»), об`єктом оренди за яким є земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер 7122887600:03:001:0361; визнати незаконним та скасувати рішення Державного реєстратора Цьопи Б. А. від 22 січня 2020 року, індексний номер: 50761681 про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 7122887600:03:001:0361 за ТОВ «Наше Зерно Плюс» та визнати припиненим право оренди ТОВ «Наше Зерно Плюс» на цю земельну ділянку, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 січня 2020 року, запис за номером 35139768; зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Черкаській області видати наказ про затвердження йому проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в адмінмежах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, площею 2 га, кадастровий номер 7122887600:03:001:0361, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, та надання зазначеної земельної ділянки у власність.
 
Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 02 січня 2020 року № 23-63/14-20-СГ «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки», яким ОСОБА_2 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в адмінмежах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, площею 2 га, кадастровий номер 7122887600:03:001:0361, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, та наданні цієї земельної ділянки у власність. Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 28 грудня 2019 року №23-6729/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність із зміною цільового призначення», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га, (кадастровий номер 7122887600:03:001:0361) із земель сільськогосподарського призначення державної власності із зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адмінмежах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області. Визнано незаконним та скасовано рішення Державного реєстратора Цьопи Б. А. від 20 січня 2020 року, індексний номер: 50710235, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7122887600:03:001:0361 за ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 20 січня 2020 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Наше Зерно Плюс», об`єктом оренди за яким є земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер 7122887600:03:001:0361, що розташована на території Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області. Визнано незаконним та скасовано рішення Державного реєстратора Цьопи Б. А. від 22 січня 2020 року, індексний номер: 50761681, про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 7122887600:03:001:0361 за ТОВ «Наше Зерно Плюс». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іванишина О. О. залишено без задоволення, а рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року - без змін.
 
20 травня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Іванишин О. О. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень представник ОСОБА_1 - адвокат Іванишин О. О. вказав, що суди попередніх інстанцій застосували статті 116, 118, 122, 1861 Земельного кодексу України, статтю 24 Конституції України без урахування висновків щодо їх застосування, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі № 817/586/17, від 06 березня 2019 року у справі № 1640/2594/18, від 24 січня 2020 року у справі № 316/979/18, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 527/2036/18, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі     № 688/2908/16-ц, в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 686/24410/17, від 11 листопада 2020 року у справах № 472/1282/17, № 570/4524/17, від 18 лютого 2021 року у справі № 570/2301/17. Крім того, суди не врахували правових висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 372/51/16-ц, № 570/3439/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 21 серпня 2019 року у справі № 805/2857/17-а, від 27 листопада 2019 року у справ № 815/1915/18, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 287/167/18-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц, від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 686/10381/16.
 
Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. ОСОБА_1 як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Іванишин О. О. заявив клопотання про зупинення виконання рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, посилаючись на те, що реалізація оскаржуваних судових рішень фактично позбавляє ОСОБА_1 і ТОВ «Наше Зерно Плюс» набутих ними речових прав на спірну земельну ділянку. Земельна ділянку буде повернена у державну власність, що може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в цій справі за умови задоволення касаційної скарги.
 
Клопотання не підлягають задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
За змістом наведених правових норм касаційний суд може зупинити виконання лише того судового рішення, яке підлягає примусовому виконанню, до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року було: визнано незаконними та скасовано накази ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 28 грудня 2019 року №23-6729/14-19-СГ і від 02 січня 2020 року № 23-63/14-20-СГ; визнано незаконним та скасовано рішення Державного реєстратора Цьопи Б. А. від 20 січня 2020 року; визнано недійсним договір оренди землі від 20 січня 2020 року; визнано незаконним та скасовано рішення Державного реєстратора Цьопи Б. А. від 22 січня 2020 року. Вказане судове рішення не підлягає примусовому виконанню. Постановою Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року залишено без змін рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року, тому зазначене судове рішення також не підлягає примусовому виконанню. Враховуючи наведене, в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Іванишина О. О. необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Іванишина Олександра Олеговича на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року.
 
Витребувати з Лисянського районного суду Черкаської області цивільну справу № 700/303/20 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Наше Зерно Плюс», Державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання вчинити певні дії.
 
Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Іванишина Олександра Олеговича про зупинення виконання рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 05 липня 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко