ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року	Львів	Справа № 460/797/20 пров. № А/857/890/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 

головуючого судді                                      Святецького В.В., 
суддів                                                            Довгополова О.М., Гуляка В.В.,
          з участю секретаря судового засідання      Хітрень О.Ю.,           

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Рівненській області    на рішення   Рівненського окружного адміністративного суду   від 13 листопада 2020 року   у справі № 460/797/20 (головуючий суддя Зозуля Д.П.,  м. Рівне, повний текст рішення складений 13 листопада 2020 року) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області   про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В :

           11 лютого 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення форми ,,Р” № 0007921305 від 17.08.2018, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-14 від 12.11.2019, рішення № 0000913304 від 12.11.2019, податкові повідомлення-рішення від 12.11.2019 за № 0002283304, № 0002293304, № 0002303304, № 0002313304, № 0002323304.
          Рішенням від 13 листопада 2020 року  Рівненський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив частково.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми ,,Р” від 17.08. 2018 року №0007921305.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 12.11.2019 №0002313304 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 31848,72 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 15924,36 грн.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 12.11.2019 №0002323304 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 15924,36 грн.
В задоволенні решти позовних вимог суд  відмовив.
Також суд стягнув  на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати в сумі 939 грн. 63 коп.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та ГУ ДПС у Рівненській області подали апеляційні скарги. 
В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що рішення про відмову у задоволенні частини позовних вимог  не відповідає фактичним обставинам справи та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Так, за визначенням ст.1 Закону України ,,Про автомобільний транспорт” автомобіль вантажний - це автомобіль, який за своєю конструкцією і обладнанням призначений для перевезення вантажів. 
Наведене вказує на те, що вантажний автомобіль як окремий конструктивно завершений об`єкт має бути обладнаний вантажною платформою, яка є його невід`ємною частиною.
За визначенням глави 1 Порядку перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, який затверджений наказом Мінтрансу України № 363 від 14.10.1997, сідельний тягач – автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа. 
Таким чином, сідельний тягач згідно чинного (в т.ч. і податкового) законодавства України є транспортним засобом спеціалізованого призначення ( код згідно з УКТ ЗЕД 8701209000) та не відноситься до основних засобів подвійного призначення, бо не є вантажним автомобілем. 
Також поза належною увагою суду першої інстанції залишилось те, що за приписами п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.   
До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, запасних частин, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
Крім того, до складу інших витрат включаються витрати на відрядження працівників, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги. 
Водночас за приписами пп.177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України не підлягають амортизації і повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів. 
          За таких обставин, позивач вважає, що викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу суперечать законодавству з питань оподаткування та існуючим фактам, у зв`язку з чим такі висновки є неправомірними, а тому оскаржені рішення та вимога, а також податкові повідомлення-рішення повинні бути переглянуті та скасовані з огляду на приписи ст. 8, ст. 19 та ст. 67 Конституції України, п. 44.7 ст. 44, п. 54.3 та пп. 54.3.2 ст. 54, п. 56.9 ст.. 56, п. 86.7 ст. 86, п 123.1 ст. 123, пп. 177.4.1, пп. 177.4.4, пп. 177.4.5 ст. 177 Податкового кодексу України.
З огляду на викладене ФОП ОСОБА_1 просить скасувати оскаржене судове рішення в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
Свою апеляційну скаргу ГУ ДПС у Рівненській області мотивує тим, що по завершенню судового оскарження контролюючий орган правомірно прийняв податкове повідомлення-рішення від 17.08.2018 № 0007921305 в сумі основного платежу 24212,00 грн. та штрафної санкції в сумі 6053,00 грн..
Крім того, під час перевірки встановлено факт реалізації ФОП ОСОБА_1 товарів (шкіри ВРХ) за цінами нижче ціни їх придбання, де платником не сплачено до бюджету суми ПДВ із сум перевищення ціни придбання  над ціною продажу, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на  загальну суму 36660,00 грн.
Також поза увагою суду залишилась та обставина, що перевіркою встановлено порушення позивачем строків реєстрації податкових накладних з ПДВ , а саме: за період з 01.02.2017 по 31.12.2018 не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні по товарах (кормах), які не були використані підприємцем в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 29159,00 грн. та на суму перевищення ціни придбання товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання по товарах (шкіри ВРХ), по яких занижена база оподаткування  на суму ПДВ 36660,00 грн.
Виходячи з викладеного, відповідач просить скасувати рішення  суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю. 
Позивач та відповідач подали відзиви на апеляційні скарги, в яких спростовують доводи опонентів та підтримують доводи своїх апеляційних скарг. 
Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційного суду підтримали  вимоги своєї апеляційної скарги та просять їх задовольнити в повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги відповідача  заперечили та просять їх відхилити. 
Представник відповідача, яке проводилось 13 квітня 20201 року в режимі відеоконференції, підтримав апеляційну скаргу ГУ ДПС у Рівненській області та    заперечив вимоги апеляційної скарги позивача.  
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, апеляційний суд вважає, що скарги не належить до задоволення з таких підстав.  
Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що з 20 липня 2005 року   ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець; код основного виду діяльності: 46.24 - оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою, додатковий вид економічної діяльності: 49.41 - вантажний автомобільний транспорт.
ФОП ОСОБА_1 здійснював оподаткування одержаних доходів від провадження господарської діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2018 на загальній системі оподаткування та був платником ПДФО, податку на додану вартість (ПДВ), єдиного внеску та військового збору.
За наслідками проведеної документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 посадові особи  ГУ ДПС у Рівненській області склали акт за № 189/17-00-33-04/26163095994 від 15.10.2019 року . 
В акті перевірки зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 допустив заниження оподаткованого доходу за 2018 рік на 210 833,30 грн., з якого донараховано податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 37 950,00 грн. та військовий збір в сумі 3 162,50 грн.; донараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2018 рік на суму 9 588,19 грн.
Також під час перевірки  встановлено: заниження податку на додану вартість за 2017 рік на суму 65 819,00 грн.; не зареєстровано податкові накладні в ЄДРПП на суму 29 159,00 грн. та на суму 36 660,00 грн.; неналежне ведення доходів та витрат в у періоді перевірки; неповідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, за ф. № 20-ОПП.
На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у Рівненській області 12 листопада 2019 року прийняло податкові повідомлення-рішення:
-№ 0002283304, яким за порушення вимог п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п.8.4 розд.VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції в сумі 170,00 грн.;
-№0002293304, яким за порушення вимог пунктів 164.1, 164.3 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пунктів 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України позивачу збільшене грошове зобов`язання на суму 37950,00 грн. за платежем: податок на доходи фізичних осіб та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 9487,50 грн.;
-№0002303304, яким за порушення вимог підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 збільшене грошове зобов`язання на суму 3162,50 грн. за платежем: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами декларування та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 790,63 грн.;
-№0002313304, яким за порушення вимог п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, пунктів 198.5, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України позивачу збільшене грошове зобов`язання на суму 65819,00 грн. за платежем: податок на додану вартість та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 32909,50 грн.;
-№0002323304,  яким за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 665819,00 грн.  до позивача застосований штраф в сумі 32909,50 грн.
Також контролюючий орган сформував та надіслав позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-14 від 12.11.2019 на суму 9588,19 грн. зі сплати єдиного внеску відповідно до ст. 25 Закону України ,,Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Крім того, ГУ ДПС у Рівненській області 12 листопада 2019 року винесло рішення за №0000913304  про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 958,82 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. 
За наслідками судового узгодження грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням форми ,,В4” № 0001461309 від 15.05.2017 ГУ ДФС у Рівненській області прийняло податкове повідомлення-рішення форми ,,Р” за № 0007921305 від 17.08.2018, яким за порушення вимог п. 188.1 ст. 188, пунктів 201.1 та 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України позивачу збільшене грошове зобов`язання на суму 24212,00 грн. за платежем: податок на додану вартість та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 6053,00 грн.
Не погодившись з такими податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням, вимогою, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.11.2019 року № 00022293304, № 0002303304, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 0000913304 від 12.11.2019, податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-14 від 12.11.2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган обґрунтовано встановив завищення вартості документально підтверджених витрат у 2018 році на суму 210833,30 грн. та, відповідно, заниження оподаткованого доходу за цей період на вказану суму.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду,  відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними. 
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 177 Податкового кодексу (ПК) України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що об`єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи – підприємця (пункт 177.2).
Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (пункт 177.3).
До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: 
-витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (підпункт 177.4.1);
-інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (підпункт 177.4.4).
Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати (підпункт 177.4.5).
Зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі (підпункт 177.4.6).
Враховуючи наведені норми податкового законодавства, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право після одержання доходу, який безпосередньо пов`язаний з понесеними витратами від здійснення підприємницької діяльності, на підставі документально підтверджених первинних документів, зокрема угод, актів виконаних робіт (наданих послуг), товарно-транспортних накладних, розрахункових документів, тощо віднести до складу витрат виключно витрати, визначені пунктом 177.4 ст. 177 ПК України.
Суд першої інстанції встановив та сторонами не заперечується, що у 2018 році ФОП ОСОБА_1 відніс до валових витрат вартість придбання основних засобів, а саме: транспортного засобу - вантажного тягача VOLVO FH 13400 за ціною 210833,30 без ПДВ. Вказана обставина підтверджена видатковою накладною № 010011/6245 від 04.01.2018 від ТОВ ,,Рейд Смарт” на суму 253000,00 грн., ПДВ 41166, 67 грн. Розрахунок за вказаний транспортний засіб був проведений у січні 2018 року.
Стаття 1 Закону України ,,Про автомобільний транспорт” містить такі визначення:          автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт;
автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);
автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;
автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно;
транспортний засіб загального призначення - транспортний засіб, не обладнаний спеціальним устаткуванням і призначений для перевезення пасажирів або вантажів (автобус, легковий автомобіль, вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу);
транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).
Виходячи з наведених визначень колегія суддів дійшла висновку, що сідельний тягач є колісним транспортним засобом спеціалізованого призначення, який призначений для перевезення вантажів.
Суд першої інстанції ретельно проаналізував норми Закону України ,,Про автомобільний транспорт”, положення Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, врахував висновки Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові  від 12.11.2019 у справі № 807/250/18, та дійшов мотивованого та обґрунтованого висновку про те, що придбаний позивачем у 2018 році сідельний тягач VOLVO FH 13400 відноситься до категорії транспортних засобів – вантажних автомобілів. 
Колегія суддів визнає також необхідним акцентувати увагу на тому, що одним із кодів основного виду підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 є саме: 49.41 - вантажний автомобільний транспорт.
За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо протиправності віднесення ФОП ОСОБА_1 у 2018 році до складу валових витрат  вартості придбаного сідельного тягача в сумі 210833,30 грн., оскільки це суперечить приписам п. 177.4 ст. 177 ПК України та коду його основної діяльності.
Таким чином, податкові повідомлення-рішення відповідача №0002293304 та №0002303304 від 12.11.2019, якими позивачу донараховані грошові зобов`язання на суму доходу 210833,30 грн. за платежем: податок на доходи фізичних осіб  в сумі 37950,00 грн. (18%) та військовий збір в сумі 3162,50 грн. (1,5%), а також застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) є правомірними. 
Відповідно правомірними є вимога про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-14 від 12.11.2019 на суму 9588,19 грн. та рішення №0000913304  від 12.11.2019 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі 958,82 грн., які є похідними від наведених податкових повідомлень-рішень.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0002283304 від 12.11.2019, суд першої інстанції заначив наступне.
В акті перевірки від 15.10.2019 посадові особи відповідача зафіксували, що в період з 01.01.2017 по 31.12.2018 ФОП ОСОБА_1 використовував в господарській діяльності об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, а саме: офісне приміщення, складські приміщення та земельну ділянку для стоянки, ремонту та обслуговування транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 , а також використовував власні вантажні автомобілі та напівпричіпи.
Відповідно до приписів абзацу 4 пункту 63.3 ст. 63 ПК України платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Пунктами 8.1 та 8.2 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого   наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 ( в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 № 462) передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами   Податкового кодексу України. 
За змістом п. 8.4 вказаного Порядку повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.
Відповідно до п. 117.1 ст. 117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень.
Оскільки протягом періоду, який підлягав перевірці, у ФОП ОСОБА_1 були наявні та використовувались ним у власній господарській діяльності об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, а саме: офісне приміщення, складські приміщення та земельна ділянка для стоянки, ремонту та обслуговування транспортних засобів, власні вантажні автомобілі та напівпричіпи,  а доказів подання повідомлення про вказані об`єкти за формою № 20-ОПП до контролюючого органу позивач не надав, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності податкового повідомлення-рішення відповідача № 0002283304 від 12.11.2019 про застосування до позивача штрафу в сумі 170 грн.
Поряд з цим, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині визнання  протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми ,,Р” за №0007921305 від 17.08. 2018.
При цьому суд встановив, що на підставі висновків документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , оформленої актом від 24.04.2017 р. № 198/17-00-13-04/ НОМЕР_1 , ГУ ДФС у Рівненській області 15.05.2017 прийняло податкове повідомлення - рішення № 0001461309 за формою ,,В4”, яким позивачу була  зменшена сума від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту, в розмірі 121562,00 грн. за грудень 2016 року.
В даному податковому повідомленні-рішенні контролюючий орган зазначив, що відповідна сума від`ємного значення по ПДВ підлягає відображенню платником податків у відповідних рядках податкової декларації з ПДВ за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження податкового повідомлення - рішення.
За наслідками судового розгляду податкове повідомлення-рішення № 0001461309 від 15.05.2017 було частково визнане протиправним та скасоване в частині зменшення від`ємного значення по ПДВ на суму 97 350,00 грн.
В мотивувальній частині рішення суду від 04.12.2017 у справі № 817/1083/17 суд першої інстанції вказав, що в грудні 2016 позивач здійснив реалізацію шкур ВРХ за ціною нижчою їх придбання, що призвело до заниження нарахування податкових зобов`язань по ПДВ на суму 24 212,00 грн.
Згідно п. 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 р. за № 159/28289),  у рядку 16 декларації з ПДВ відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке охоплює суму ПДВ зазначену у рядках 16.1, 16.2 та 16.3 декларації.
У рядку 16.3 декларації з ПДВ вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу, що узгоджена протягом звітного (податкового) періоду.
При цьому у разі заповнення рядків 16.2 та/або 16.3 обов`язковим є заповнення таблиці ,,Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючого розрахунку”.
Після набрання судовим рішенням законної сили ФОП ОСОБА_1 в нижній частині декларації з ПДВ за травень 2018 перед датою її подання в передбаченій таблиці зазначив податкове повідомлення рішення від 15.05.2017 № 0001461309 та не скасовану судом за грудень 2016 суму 24 112,00 грн. зі знаком мінус, на яку зменшується податковий кредит, що узгоджується з наведеними приписами п. 5 Порядку № 21.
Таким чином, на думку суду першої інстанції, спір був вичерпаним, адже позивач в декларації з ПДВ за травень 2018 зменшив суму від`ємного значення по податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту, на не скасовану судом за грудень 2016 суму 24 112,00 грн. (т. 2 а.с. 34).
Однак, 17.08.2018 ГУ ДФС у Рівненській області прийняло два нові податкові повідомлення - рішення: - № 0007911305 за формою ,,В4”, в якому вказана сума 24 112,00 грн. завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового періоду наступного звітного (податкового) періоду по поданій 16.01.2017 та зареєстрованій за № 9265401985 у контролюючому органі декларації з податку на додану вартість за грудень 2016;
- № 0007921305 за формою ,,Р”, яким збільшена сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 24 212,00 грн. за основним платежем та на суму 6 083,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
В податковому повідомленні-рішенні від 17.08.2018 № 0007911305 за формою ,,В4” контролюючий орган зазначив, що сума зменшення від`ємного значення по ПДВ підлягає відображенню платником податків у відповідних рядках податкової декларації з ПДВ за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження податкового повідомлення-рішення.
Позивач виконав зазначений обов`язок шляхом відображення в декларації з ПДВ за травень 2018 зменшення суми від`ємного значення по податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту на не скасовану судом за грудень 2016 суму 24 112,00 грн.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого   наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204   та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за № 124/28254, у випадках, зазначених у п. 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами: ,,Р” - у разі виявлення за результатами перевірок завищення або заниження податкових зобов`язань платника податків та за наслідками таких перевірок, передбачених Кодексом, штрафних (фінансових) санкцій, пов`язаних з таким заниженням (завищенням) податкових зобов`язань (додаток 2);
          ,,В4” - у разі зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість (додаток 8).
За таких обставин колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача законних підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення за формою ,,Р” № 0007921305, оскільки доказів щодо встановлення заниження позивачем податку, який підлягає сплаті до бюджету у цьому звітному (податковому) періоді відповідач суду не надав.
При цьому суд першої інстанції мотивовано зазначив, що контролюючий орган фактично одночасно здійснив зменшення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту, на суму 24 212,00 грн., а спірним податковим повідомленням-рішенням форми  ,,Р” безпідставно та необґрунтовано збільшив суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із застосуванням штрафу в розмірі 25%.
Наведене свідчить про наявність у суду першої інстанції правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення форми ,,Р” за  № 0007921305 від 17.08.2018. 
Досліджуючи надані сторонами докази щодо правомірності податкових повідомлень рішень від 12.11.2019 №0002313304  та від 12.11.2019 №0002323304, суд першої інстанції вказав, що згідно висновків акту перевірки контролюючий орган за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 встановив заниження ФОП ОСОБА_1 податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 65819,00 грн.
Крім того, перевіркою встановлено включення позивачем до податкового кредиту декларацій з ПДВ (додаток 5) за звітні періоди: січень 2017 року, квітень 2017 року та травень 2017 року податкових накладних від ТОВ ,,Цехаве Корм ЛТД” (ЄДРПОУ 32708265) на придбання товарів, що не використовувалися при здійсненні господарської діяльності, а саме безпідставно включалося придбання кормів для годування тварин згідно податкових накладних № 64 від12.01.2017 на суму ПДВ 9626,46 грн., № 136 від 12.04.2017 на суму ПДВ 9873,50 грн. та № 249 від 22.05.2017 на суму ПДВ 9659,13 грн.
Пунктом 189.1 ст. 189 ПК України передбачено, що   у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу   база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
За змістом підпункту "г" пункту198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу   , та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом   189.9   статті   189 цього   Кодексу).
Оскільки придбані у ТОВ ,,Цехаве Корм ЛТД” корми для годування тварин призначаються для їх використання в операціях, що не є господарською діяльністю позивача (код основного виду діяльності позивача: 46.24 - оптова торгівля шкірсировиною, шкурами та шкірою, додатковий вид економічної діяльності 49.41 - вантажний автомобільний транспорт), суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку, що ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту   189.1 статті 189 ПУ України та скласти не пізніше останнього дня звітного періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені п. 201.10 ст. 201 ПК України зведену податкову накладну за товарами.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.11.2019 № 0002313304 та № 0002323304 в частині збільшення сум грошових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 29159,00 грн. та за штрафними фінансовими санкціями згідно двох податкових повідомлень-рішень на суму 29159,00 грн. 
Відповідно до приписів п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 ст. 54 цього Кодексу,- тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -
тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Суд першої інстанції встановив, що під час перевірки контролюючий орган зменшив розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, а тому дійшов висновку, що при повторному протягом 1095 днів визначенні суми податкового зобов`язання з цього податку контролюючий орган правомірно застосував штраф у розмірі 50 %.
Такі висновки суду першої інстанції базуються на наведених нормам ПК України, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача щодо протиправності застосування відповідачем штрафних санкцій в розмірі 50%.
Також суд встановив, що відповідно до акту перевірки ФОП ОСОБА_1 здійснив реалізацію товарів (шкіри ВРХ) за цінами нижче ціни їх придбання та не сплатив до бюджету суми ПДВ із суми перевищення ціни придбання над ціною продажу, а саме:
-в березні 2017 року підприємець реалізував партію шкір ВРХ 4230 кг по ціні реалізації 4,16667 грн. на загальну суму 17625,00 грн. (без ПДВ) для підприємства ТОВ ,,СБК Трейдинг” - податкова накладна № 6 від 13.03.2017 року ;
-в травні 2017 року реалізував партію шкір ВРХ 10000 кг по ціні реалізації 12,50 грн. на загальну суму 125000,00 грн. (без ПДВ) для підприємства ТОВ ,,Строфанія” - податкова накладна № 13 від 15.05.2017 року.
Проведеним аналізом реєстру податкових накладних на придбання товарів (шкір ВРХ) в 2017 році та цін придбання шкір, які знаходяться на залишку станом на 01.01.2017 перевіркою встановлено, що найнижча ціна придбання шкір ВРХ становила 16,65 грн.
Відповідно до п.188.1 ст. 188 ПК України   база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни.
Суд першої інстанції ретельно дослідив надані сторонами докази та встановив, що ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.2017 по 15.05.2017 здійснював придбання шкірсировини по визначених у договорах цінах (т. 2 а.с. 145-162).
Крім того, відповідно до акту перевірки у позивача станом на 31.12.2016 перебували у залишку шкури ВРХ придбані у листопаді 2016 року у ТОВ ,,Тульчинм`ясо” 1924 кг по ціні 16.67 грн.. Також позивач  придбав у січні 2017 року у ТОВ ,,ПСП Буд” 2747 кг по ціні 16,65 грн.; у березні 2017 року у ТОВ ,,ММК Холдінг” 2458 кг по ціні 16,67 грн. та у ТОВ ,,Охтирський м`ясокомбінат” 8854 кг по ціні 29,17 грн.
Однак, в березні 2017 року позивач реалізував партію шкір ВРХ 4230 кг по ціні реалізації 4,16667 грн. на загальну суму 17625,00 грн. (без ПДВ) для підприємства ТОВ ,,СБК Трейдинг”, та в травні 2017 року реалізував партію шкір ВРХ 10000 кг по ціні реалізації 12,50 грн. на загальну суму 125000,00 грн. (без ПДВ) для підприємства ТОВ ,,Строфанія”, видаткова накладна № 18 від 15.05.2017 та податкова накладна № 13 від 15.05.2017 (т. 2 а.с. 163-164).
Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що реалізуючи залишки шкур ВРХ сформовані станом на 31.12.2016, які позивач придбав у листопаді 2016 року у ТОВ ,,Тульчинм`ясо” 1924 кг по ціні 16.67 грн., для підприємства ТОВ ,,СБК Трейдинг” по ціні реалізації 4,16667 грн. ФОП ОСОБА_1 занизив базу оподаткування ПДВ, що стало підставою для збільшення грошового зобов`язання з ПДВ за березень 2017 року на суму 4811,28 грн.
При цьому суд першої інстанції аргументовано відхилив доводи позивача про низькосортність реалізованих для ТОВ ,,СБК Трейдинг” шкур, оскільки норми п. 188.1 ст. 188 ПК України   не містять винятків при визначенні бази оподаткування у разі уцінки товару.
Крім того, суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 здійснювалося придбання шкур ВРХ за період з 01.01.2017 по 15.05.2017 за цінами значно нижчими, ніж зазначені в акті  перевірки від 15.10.2019.
Зокрема, відповідно до видаткової накладної № АП-0000070 від 07.02.2017 ФОП ОСОБА_1 придбав шкури яловичі 53,00 кг у ТОВ ,,Агропродукт” по ціні 8,33 грн. (т. 2 а.с. 149).
Відповідно до видаткової накладної № ТМ-0011884 від 05.04.2017 позивач придбав шкури яловичі 1449,00 кг у ТОВ ,,Тульчинм`ясо” по ціні 15,00 грн. (т. 2 а.с. 155).
Відповідно до видаткової накладної № БП-0002178 від 11.04.2017 позивач придбав шкури яловичі 2301,00 кг у ТОВ ,,ПСП Буд” по ціні 15,00 грн. (т. 2 а.с. 161).
Збільшуючи грошове забезпечення з ПДВ для позивача контролюючий орган виходив з того, що у ФОП ОСОБА_1 були наявні шкури ВРХ придбані у січні 2017 року у ТОВ ,,ПСП Буд” 2747 кг по ціні 16,65 грн., у березні 2017 року у ТОВ ,,ММК Холдінг” 2458 кг по ціні 16,67 грн. та у ТОВ ,,Охтирський м`ясокомбінат” 8854 кг по ціні 29,17 грн.
Контролюючий орган доводить, що саме ці шкури ВРХ в березні 2017 року у кількості 4230 кг реалізовані по ціні реалізації 4,16667 грн. на загальну суму 17625,00 грн. (без ПДВ) для підприємства ТОВ ,,СБК Трейдинг”, та в травні 2017 року у кількості 10000 кг по ціні реалізації 12,50 грн. на загальну суму 125000,00 грн. (без ПДВ) для підприємства ТОВ ,,Строфанія”.
Однак, на думку суду першої інстанції, такі висновки контролюючого органу не базуються на даних первинного бухгалтерського обліку, оскільки до матеріалів справи відповідач не долучив жодних даних обліку платника, що стали підставою для таких висновків контролюючого органу, а письмові пояснення позивача, на які посилався відповідач, суд відхилив з тих підстав, що такі пояснення не є первинними бухгалтерськими документами, що можуть бути підставою для збільшення грошового зобов`язання контролюючим органом.

Колегія суддів визнає такі висновки суду першої інстанції вірними та мотивованими, оскільки в силу приписів п. 83.1 ст. 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: - документи, визначені цим Кодексом; - податкова інформація; - експертні висновки; - судові рішення;- податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Наведене свідчить про обґрунтованість доводів суду першої інстанції щодо протиправності збільшення відповідачем грошового зобов`язання з ПДВ за березень та травень 2017 року на суму 31848,02 грн. 

Оскільки в силу приписів ст. 54 ПК України обов`язок визначення суми грошового зобов`язання покладений на контролюючий орган, у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе функції контролюючого органу в частині визначення реального грошового зобов`язання з ПДВ із даних господарських відносин ФОП ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з  висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень у відповідній частині.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визнав протиправними та скасував податкове повідомлення-рішення від 12.11.2019 № 0002313304 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 31848,72 грн. та за штрафними фінансовими санкціями на суму 15924,36 грн. та податкове повідомлення-рішення від 12.11.2019 № 0002323304 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ за штрафними фінансовими санкціями на суму 15924,36 грн. 

Згідно із п.201.10   ст.201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1 ст. 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого   статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей   192   та   201   цього   Кодексу   покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний був скласти податкові накладні на суми податку, за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях, у межах господарської діяльності та на суми податку, за якими реалізовано товар нижче ціни придбання і зареєструвати їх в ЄРПН.

Перевіркою встановлено, що за період з 01.02.2017 по 31.12.2018 позивач допустив  порушення вимог п.   201.10   ст.   201 ПК України,   а саме не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні по товарах (корма для тварин), які не були використані в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 29159,00 грн. та на суму перевищення ціни придбання товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання по товарах (шкіри ВРХ), по яких судом підтверджено висновок контролюючого органу щодо заниження бази оподаткування на суму ПДВ 4811,28 грн.

За таких обставин вірними є твердження суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 12.11.2019 № 0002313304 в частині збільшення сум грошових зобов`язань з ПДВ на суму 33970,28 грн. та за штрафними фінансовими санкціями на суму 16985,14 грн. та податкового повідомлення-рішення від 12.11.2019 № 0002323304 в частині збільшення сум грошових зобов`язань з ПДВ за штрафними фінансовими санкціями на суму 16985,14 грн.. 

Наведені обставини спростовують доводи апеляційних скарг про невідповідність рішення суду першої інстанції  нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.  

Інші, зазначені позивачем та відповідачем в апеляційних скаргах обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.          

Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :
            
апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Рівненській області       залишити без задоволення, а рішення   Рівненського окружного адміністративного суду   від 13 листопада 2020 року   у справі № 460/797/20 – без змін. 
Постанова набирає законної сили   з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною четвертою   статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Гуляк  	
У зв`язку з перебування судді Довгополова О.М. у черговій відпустці з 05 травня до 19 травня 2021 року включно, постанова в повному обсязі складена та підписана 20 травня  2021 року.