Дата документу 19.05.2021 Справа № 310/3379/20

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 310/3379/20	Головуючий у 1-й інстанції Богомолова Л.В. Повний текст рішення складено 15.09.2020 року.	
Пр. № 22-ц/807/161/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С. 
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                Остащенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНГО-ГРУП» (надалі – ТОВ «МАНГО-ГРУП») про визнання незаконним та скасування (в частині) наказу №637-в від 25.11.2019 року, стягнення ненарахованої заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

У травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-7), в якому просила визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу №637-в «Про надання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням» ТОВ «МАНГО-ГРУП» від 25.11.2019 року та стягнути з ТОВ «МАНГО-ГРУП» заробітну плату (відпускні) за період додаткової відпустки у зв`язку з навчанням за період з 07.01.2020 року по 16.02.2020 року в розмірі 5435,78 грн.
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що наказом №797-к від 18.12.2018 року «Про прийняття на роботу за строковим трудовим договором» позивачку було прийнято на посаду оператора заправних станцій АЗС №30 м. Бердянськ з 20.12.2018 року на період перебування оператора заправних станцій ОСОБА_2 у відпустці по вагітності та пологам та відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з посадовим окладом 3750,00 грн. згідно штатного розкладу та двомісячним випробувальним терміном.
На підставі наказу №610-в від 07.11.2019 року «Про надання відпустки» в період з 07.11.2019 року по 16.11.2019 року позивачка знаходилася у щорічній основній відпустці.
29.11.2019 року позивачка звернулася з заявою до відповідача про надання додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з навчанням на 4 курсі заочної форми навчання гуманітарно-економічного факультету (081 право) Бердянського державного педагогічного університету на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) тривалістю з 27.11.2019 року по 27.03.2020 року.
Наказом № 637-в від 25.11.2019 року «Про надання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням» позивачці була надана додаткова оплачувана відпустка у зв`язку з навчанням на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання сесії на період з 27.11.2019 року по 06.01.2020 року терміном на 41 календарний день.
З вказаним наказом №627-в від 25.11.2019 року «Про надання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням» на період відпустки з 27.11.2019 року по 06.01.2020 року, терміном на 41 календарний день вона не погоджується, оскільки ч. 1 ст. 215 КЗпП України передбачено, що працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові оплачувані відпустки: на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) студентам, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання першого та другого рівнів акредитації, - два місяці, а у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації – чотири місяці.
Незважаючи на заяву позивачки про надання додаткової відпустки від 25.11.2019 року про надання відпустки з 27.11.2019 року по 27.03.2020 року саме для підготовки та захисту дипломного проекту (роботи), що було заплановано на травень 2020 року, відповідач надав відпустку згідно п.2 ч.1 ст.215 КЗпП України, замість надання відпустки згідно п.4 ч.1 ст.215 КЗпП України.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Богомолову Л.В. (а.с. 44).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 45) відкрито провадження у цій справі. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року (а.с. 105-108) в задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі (а.с. 114-121) просила рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі у цій справі.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 123).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 10 листопада 2020 року (а.с. 129).
Ухвалою апеляційного суду (а.с. 224) дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України.
Відповідач «ТОВ «МАНГО-ГРУП» не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі у встановлений апеляційним судом строк та станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом взагалі.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
Ухвалою апеляційного суду (а.с. 135), з урахуванням конкретних обставин цієї справи, розгляд цієї справи призначено у судове засідання. 
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, має місце відповідне навантаження судді - доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 17 суддів).
Крім того, у період з 15.02.2021 року по 19.02.2021 року включно суддя-доповідач Гончар М.С. проходила підготовку для підтримання кваліфікації суддів судової палати з розгляду цивільних справ в Національній школі суддів України, а у період з 11.05.2021 року по 14.05.2021 року - перебувала у відпустці. 
У судове засідання 19 травня 2021 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду справи (а.с.138-139) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
Навпаки, позивач ОСОБА_1 подала апеляційному суду заяву (а.с.140-141), в якій просила розглядати дану справу за її відсутності.
В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: клопотання позивача задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.
В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення у цій справі з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачеві у задоволенні її вищезазначеного позову у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст.215,216, 217 КЗпП України, ст.ст.2, 13,14,15 Закону України «Про відпустки», ст.10 закону України «Про вищу освіту» № 1556-VII від 01.07.2014 року, ст.ст. 4,10, 274, 277, 265, 268 ЦПК України та виходив із такого.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Наказом №797-к від 18.12.2018 року «Про прийняття на роботу за строковим трудовим договором», на підставі заяви ОСОБА_1 , позивачку було прийнято на посаду оператора заправних станцій АЗС №30 (м. Бердянськ) з 20.12.2018 року на період перебування оператора заправних станцій ОСОБА_2 у відпустці по вагітності та пологам та відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з посадовим окладом 3750,00 грн. згідно штатного розкладу та двомісячним випробувальним терміном (а.с.15).
В цей же час ОСОБА_1 була студенткою заочної форми навчання гуманітарно-економічного факультету Бердянського державного педагогічного університету на підставі наказу №429 від 29.08.2017 року – про зарахування на 2 курс заочної форми навчання з 01.09.2017 року (а.с.18).
Бердянський державний педагогічний університет має IV рівень акредитації.
Відповідно до наказу №610-в від 07.11.2019 року «Про надання відпустки» в період з 07.11.2019 року по 16.11.2019 року ОСОБА_1 знаходилася у щорічній основній відпустці а.с.16).
25.11.2019 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до відповідача про надання додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з навчанням на 4 курсі заочної форми навчання гуманітарно-економічного факультету (081 Право) Бердянського державного педагогічного університету на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) тривалістю з 27.11.2019 року по 27.03.2020 року, додаючи до заяви довідку №19.627 від 20.11.2019 року (а.с.17).
Відповідно до довідки №19.627 від 20.11.2019 року, ОСОБА_1 дійсно є студенткою 4 курсу заочної форми навчання гуманітарно-економічного факультету Бердянського державного педагогічного університету, навчається за рахунок фізичних та юридичних осіб, термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року (а.с.18,64).
Згідно довідки №20.039 від 17.02.2020 року графік освітнього процесу Бердянського державного педагогічного університету на 2019-2020 навчальний рік спеціальності 081 Право (4 курс): 23.09. - 12.10.2019 – зимова сесія, 14.10. – 09.11.2019 – виробнича практика, 17.02. – 07.03.2020 – літня сесія, 01.06. – 13.06.2020 – підсумкова атестація.
Відповідно до плану роботи кафедри правознавства БДПУ попередній захист кваліфікаційних (бакалаврських) робіт передбачений на травень місяць 2020 року (а.с.22,81).
Наказом № 637-в від 25.11.2019 року «Про надання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням» позивачці була надана додаткова оплачувана відпустка у зв`язку з навчанням на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання сесії на період з 27.11.2019 року по 06.01.2020 року терміном на 41 календарний день (а.с.26).
Наказом № 73-в від 14.02.2020 року «Про надання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням» позивачці була надана додаткова оплачувана відпустка у зв`язку з навчанням на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання сесії на період з 17.02.2020 року по 07.03.2020 року терміном на 20 календарний день на підставі довідки-виклик № 19.696 від 18.10.2019 року (а.с.27-28).
Як вбачається з довідки Бердянського державного педагогічного університету №64-25/1257 від 13.12.2019 року, відповідно до графіку освітнього процесу здобувачів вищої освіти заочної форми навчання на 2019-2020 навчальний рік період підготовки захисту дипломних проектів (робіт) не передбачено. Передбачена підсумкова атестація з 01.06.2019 року -13.06.2019 року (а.с.63).
Відповідно до ст. 215 КЗпП України та ст.15 Закону України «Про відпустки» працівникам, які навчаються у вищих закладах освіти з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, а також інші пільги, передбачені законодавством.
Частиною 1 ст. 216 КЗпП України передбачено, що працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові оплачувані відпустки:
2) на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання заліків та іспитів для тих, хто навчається на третьому і наступних курсах у вищих навчальних закладах: незалежно від рівня акредитації з заочною формою навчання - 40 календарних днів;
4) на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) студентам, які навчаються у третього і четвертого рівнів акредитації - чотири місяці.
Ст. 2 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996 року, право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).
Відповідно до ст. 4 вищезазначеного Закону України встановлюються види відпусток, в тому числі додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону).
Ст. 5 вищевказаного Закону передбачено, що тривалість відпусток визначається цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами України і незалежно від режимів та графіків роботи розраховується в календарних днях.
Згідно ст. 217 КЗпП України на час додаткових відпусток у зв`язку з навчанням за працівниками за основним місцем роботи зберігається середня заробітна плата.
ОСОБА_1 звертаючись до суду із даним позовом, посилалася на те, що вона не погоджується з вказаним наказом №627-в від 25.11.2019 року «Про надання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням» на період відпустки з 27.11.2019 року по 06.01.2020 року, терміном на 41 календарний день, оскільки ч.1 ст.215 КЗпП України передбачено, що працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові оплачувані відпустки: на період підготовки та захисту дипломного проекту ( роботи) студентам, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання третього і четвертого рівнів акредитації – чотири місяці.
Позивачка вказувала, що незважаючи на її заяву про надання додаткової відпустки від 25.11.2019 року про надання відпустки з 27.11.2019 року по 27.03.2020 року саме для підготовки та захисту дипломного проекту (роботи), що було заплановано на травень 2020 року, відповідач надав відпустку згідно п. 2 ч. 1 ст. 215 КЗпП України, замість надання відпустки згідно п. 4 ч. 1 ст. 215 КЗпП України.
Вважала, що відповідач зобов`язаний був надати додаткову відпустку для підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) строком на 4 місяці відповідно до п. 4 ч. 1 ст.215 КЗпП.
Із матеріалів справи вбачається та не оспорюється представником позивачки ОСОБА_3 , що позивачка до заяви про надання додаткової відпустки від 25.11.2019 року про надання відпустки з 27.11.2019 року по 27.03.2020 року для підготовки та захисту дипломного проекту (роботи), що було заплановано на травень 2020 року надала довідку №19.627 від 20.11.2019 року в якості підстави для надання додаткової відпустки.
З вказаної довідки №19.627 від 20.11.2019 року (а.с. 17) вбачається, що позивачка ОСОБА_1  дійсно є студенткою 4 курсу заочної форми навчання гуманітарно-економічного факультету Бердянського державного педагогічного університету, навчається за рахунок фізичних та юридичних осіб, термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року (а.с.18,64), тобто довідка носить інформативний характер.
Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України №160 від 16.02.2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 березня 2018 року за № 299/31751 «Про затвердження форм документів з підготовки фахівців у закладах вищої освіти», встановлена форма, яка використовується для виклику студента, аспіранта який поєднує роботу з навчанням у закладі вищої (фахової передвищої) освіти, на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання сесії, складання державних іспитів (атестації), підготовки і захисту дипломного проекту (роботи), з наданням додаткової оплачуваної відпустки та містить дані щодо прибуття студента, аспіранта до закладу вищої (фахової передвищої) освіти, вибуття з нього та повернення до місця роботи.
Саме ця довідка, встановленої форми, і є підставою для надання додаткової оплачуваної відпустки на навчання.
Згідно п.5 ст.10 закону України «Про вищу освіту» № 1556-VII від 01.07.2014 року заклад вищої освіти на підставі відповідної освітньої програми розробляє навчальний план, що визначає перелік та обсяг освітніх компонентів у кредитах ЄКТС, їх логічну послідовність, форми організації освітнього процесу, види та обсяг навчальних занять, графік навчального процесу, форми поточного і підсумкового контролю, що забезпечують досягнення здобувачем відповідного ступеня вищої освіти програмних результатів навчання.
На основі навчального плану у визначеному закладом вищої освіти порядку для кожного здобувача вищої освіти розробляються та затверджуються індивідуальні навчальні плани на кожний навчальний рік. Індивідуальний навчальний план формується за результатами особистого вибору здобувачем вищої освіти дисциплін в обсязі, не меншому за встановлений цим Законом, з урахуванням вимог освітньої програми щодо вивчення її обов`язкових компонентів. Індивідуальний навчальний план є обов`язковим для виконання здобувачем вищої освіти.
Таким чином, вимогами чинного законодавства встановлено, що навчальний заклад у довідці-виклику самостійно визначає період і тривалість додаткової оплачуваної навчальної відпустки. Саме навчальний заклад розподіляє кількість днів такої відпустки, передбачену трудовим законодавством, протягом навчального року.
Конкретна тривалість навчальних відпусток встановлюється навчальними закладами згідно з навчальними планами. При цьому вона може бути меншою, ніж гарантовано законодавством, але за невикористані дні навчальної відпустки, на відміну від щорічної, грошова компенсація не виплачується.
Для отримання навчальної відпустки працівник має подати роботодавцю заяву про відпустку та довідку-виклик навчального закладу. Єдину форму довідки-виклику (форма № Н-5.01) затверджено наказом МОН «Про затвердження форм документів з підготовки фахівців у закладах вищої освіти» від 16.02.2018 року № 160. Отже, право на навчальну відпустку дає довідка-виклик встановленої форми ВНЗ, який має ліцензію відповідно до законодавства України.
Довідка Бердянського державного педагогічного університету №19.627 від 20.11.2019 року, надана позивачкою до своєї заяви від 25.11.2019 року, яка містить інформаційну інформацію, не є належною підставою для надання додаткової відпустки для навчання.
Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила суду, що вона є деканом гуманітарно- економічного факультету Бердянського державного педагогічного університету, який має 4 рівень акредитації. Відповідно до графіку освітнього процесу Бердянського державного педагогічного університету на 2019-2020 навчальний рік спеціальності 081 Право для 4 курсу здобувачів вищої освіти бакалавра заочної форми навчання період підготовки захисту дипломних проектів (робіт) не передбачено, а передбачена підсумкова атестація з 01.06.2019 року по 13.06.2019 року.
Пояснення допитаного судом свідка ОСОБА_4 повністю підтверджуються графіком освітнього процесу Бердянського державного педагогічного університету на 2019-2020 навчальний рік спеціальності 081 Право для 4 курсу здобувачів вищої освіти бакалавра заочної форми навчання, відповідно до якого період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) не передбачений.
Відсутність довідки – виклику на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) тривалістю з 27.11.2019 року по 27.03.2020 року та відсутність в графіку освітнього процесу спеціальності 081 Право для 4 курсу здобувачів вищої освіти бакалавра заочної форми навчання встановлення періоду підготовки захисту дипломних проектів (робіт), дає підстави зробити висновок, що належних та законних підстав для надання додаткової оплачуваної відпустки позивачки у зв`язку з навчанням за період з 27.11.2019 року по 27.03.2020 року у відповідача не було.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачкою не було надано відповідачу документальне підтвердження наявності в неї підстав для отримання додаткової оплачуваної відпустки.
Таким чином суд першої інстанції вважав, що підстави для скасування наказу відповідача №627-в від 25.11.2019 року «Про надання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням» на період відпустки з 27.11.2019 року по 06.01.2020 року терміном на 41 календарний день позивачки, відсутні.
У зв`язку з відсутністю підстав для надання додаткової оплачуваної відпустки, відсутні підстави і для нарахування заробітної плати (відпускних) за вказаний період.
При таких обставин, та враховуючи, що позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд першої інстанції вважав позовні вимоги ОСОБА_1 недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Доводи апеляційної скарги позивача  ОСОБА_1  дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, викладену в її позові, яку вона вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, у тому числі допитував декана гуманітарно- економічного факультету Бердянського державного педагогічного університету Макаренко Т.П., в якості свідка у цій справі (а.с.102), яка пояснила, що вуз дійсно має 4 рівень акредитації, проте, відповідно до графіку освітнього процесу Бердянського державного педагогічного університету на 2019-2020 навчальний рік спеціальності 081 Право для 4 курсу здобувачів вищої освіти бакалавра заочної форми навчання період підготовки захисту дипломних проектів (робіт) не передбачено, а передбачена підсумкова атестація з 01.06.2019 року по 13.06.2019 року.
Пояснення цього свідка ОСОБА_4 повністю підтверджуються графіком освітнього процесу Бердянського державного педагогічного університету на 2019-2020 навчальний рік спеціальності 081 Право для 4 курсу здобувачів вищої освіти бакалавра заочної форми навчання, відповідно до якого період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) не передбачений (а.с.65).
В силу вимог ст. 215 ч. 1 КЗпП України працівникам, які навчаються у вищих закладах з …заочною формами навчання, надаються додаткові відпустки у зв`язку з навчанням…
Ст. 15 ч. 1 п. 4 Закону України «Про відпустки» дійсно передбачено, що працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові оплачувані відпустки:…на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) студентам, які навчаються у … у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації - чотири місяці.
Проте, для отримання навчальної відпустки позивач мала подати відповідачу заяву про відпустку та довідку-виклик навчального закладу, форму якої затверджено наказом Міністерства освіти і науки «Про затвердження форм документів з підготовки фахівців у закладах вищої освіти» (форма № Н-5.01, зразок а.с. 157-158), та яка зокрема мала містити інформацію про період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) та прохання вузу надати останній відповідну додаткову відпустку із зазначенням строку останньої, як такій, що виконує навчальний план. 
Тому, суд першої інстанції правильно вважав, що надана позивачем відповідачеві довідка Бердянського державного педагогічного університету №19.627 від 20.11.2019 року (а.с.18), додана позивачкою до її заяви про надання додаткової відпустки від 25.11.2019 року (а.с.17), яка містить лише інформацію про те, що остання «…є студенткою 4 курсу заочної форми навчання гуманітарно-економічного факультету Бердянського державного педагогічного університету, навчається за рахунок фізичних та юридичних осіб, термін навчання з 021.09.2017 по 30.06.2020», не є належною підставою для надання додаткової відпустки для навчання.
І хоча, суд першої інстанції допустився помилки у номері та даті наказу Міністерства освіти та науки України, яким затверджено форму такої довідки – виклику на час розгляду цієї справи (11 вересня 2020 року), зазначивши помилково № наказу 160 від 16.02.2018 року, та який дійсно втратив чинність на підставі наказу № 179 від 13.02.2019 року, із змінами (а.с. 142-156), який є тотожнім за своїми вимогами у цій частині. 
Проте, це порушення не призвело до неправильності вирішення по суті цієї справи судом першої інстанції, а тому не може бути підставою для скасування апеляційним судом правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги позивача в силу вимог ст. ст. 376 ч. 2 ЦПК України.
Оскільки, в силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
При вищевикладених правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставинах цієї справи, суд першої інстанції правильно вважав, що правої підстави для визнання незаконним та скасування п. 1 вищезазначеного наказу відповідача №637-в «Про надання додаткової відпустки у зв`язку з навчанням» ТОВ «МАНГО-ГРУП» від 25.11.2019 року у цій справі відсутні. 
В разі відмови судом першої інстанції у задоволенні первісних позовних вимог позивача до відповідача у цій справі (про визнання незаконним та скасування наказу в частині), похідні від них позовні вимоги позивача до відповідача (про стягнення заробітної плати (відпускних) за період додаткової відпустки у зв`язку з навчанням за період з 07.01.2020 року по 16.02.2020 року в розмірі 5435,78 грн.) також не підлягали задоволенню у цій справі.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.
За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Стороною позивача не було надано суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі. 
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема позивачем ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Встановлено, що рішенням, що оскаржується, суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачеві у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 20.05.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.