ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 р. 	Справа № 480/8669/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, по справі № 480/8669/20
за позовом         ОСОБА_1  
до       Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України                
про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (далі по тексту - відповідач, ЦВЛК ЗСУ), і просить суд:
- визнати протиправною відмову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 14.02.2020 №424 та відмову оформлену у вигляді роз`яснення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 02.03.2020 №593 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, як пов`язаного з захистом Батьківщини;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України встановити причинний зв`язок наявного у ОСОБА_1 захворювань хребта з винесенням рішення із формулюванням: “Захворювання ТАК, пов`язані з захистом Батьківщини”.
Рішенням сумського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 14.07.2017 по 14.07.2018 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України 
Згідно із висновком дослідження МРТ від 03.06.2015 позивачу встановлено: Ознаки поперекового остеохондрозу двобічна форамінільна протрузія міжхребцевого диску L3- L4, дифузна дорсальна протрузія міжхребцевого диску L4-L5. Спондилоатроз (а.с.15).
У 2019 році позивач звернувся до 12 Регіональної лікарської комісії із заявою про встановлення причинного зв`язку його захворювання із захистом Батьківщини.
Листом від 25.10.2019 №898 вказану заяву позивача перенаправлено за призначенням до ЦВЛК Державної прикордонної служби України, що підтверджується копією відповіді (а.с.17).
У грудні 2019 року позивач звернувся до Головного військово-медичного клінічного центру (центральний клінічний госпіталь) для надання пояснень щодо причинного зв`язку (а.с.11).
27.12.2019 за №30/1965 позивачем отримана відповідь про те, що дана заява буде перенаправлена за належністю до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України (а.с.12).
У подальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою про встановлення причинного зв`язку його захворювання із захистом Батьківщини.
Із відповіді ЦВЛК ЗСУ від 14.02.2020 №424 вбачається, що питання позивача розглянуто та зазначено, що в наданих документах відсутні дані щодо звернення позивача за медичною допомогою під час проходження військової служби у Збройних Силах України та участі в антитерористичній операції. Для об`єктивного вирішення порушеного питання позивачу запропоновано надати до ЦВЛК ЗСУ документи: картки обстеження та медичного огляду, довідки військово-лікарських комісій військових комісаріатів; оригінали медичних книжок позивача під час проходження ним служби у Державній прикордонній службі України та у Збройних Силах України; довідки або свідоцтва військово-лікарських комісій під час проходження військової служби у 2015-2018 роках, за наявності. Також в листі ЦВЛК ЗС України від 14.02.2020 № 424 було вказано, що ЦВЛК ЗС України після отримання документів, або їх копій повернеться до порушеного питання та надасть остаточну відповідь.
02.03.2020 відповідачем надано роз`яснення за №593 щодо встановлення причинного зв`язку захворювань позивача із захистом Батьківщини, у яких зазначено, що підстав для встановлення причинного зв`язку захворювань позивача з проходженням військової служби у ЗС України немає (а.с.27), у зв`язку з тим, що підтверджуючих медичних документів щодо прогресування зазначених захворювань під час проходження військової служби у ЗСУ та безпосередньої участі в ООС у 2017-2018 роках на розгляд ЦВЛК ЗСУ не надано.
Позивач, вважаючи таку відмову відповідача протиправною звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 70 Закону України “Основи законодавства України про охорону здоров`я”, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 17.11.2008 № 1109/15800 (зі змінами) (далі - Положення).
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм
Постанови ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу І Положення).
Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЖ пересувної госпітальної бази (пункт 2.2 глави 2 розділу І Положення).
Відповідно до пункту 2.3.1. Положення Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво військово-лікарськими комісіями регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Розділ 21 вищевказаного Положення регулює порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.
У випадку відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення (пункт 21.3 глави 21 розділу II Положення).
Пунктами 21.5 та 21.6 глави 21 розділу II Положення, визначений вичерпний перелік формулювань в яких приймаються постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
Відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини”; б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби"; в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби"; г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії"; ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини"; д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби"; е) "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби"; є) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН"; ж) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН"; з) "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН"; и) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу"; к) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК,          пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН".
Відповідно до п. 21.6 глави 21 розділу II Положення, при встановленні причинного зв`язку захворювань військовослужбовців з аварією на Чорнобильській АЕС та інших ядерних об`єктах, учасників ядерних випробувань і випробувань ядерної зброї та тих, що брали участь у складанні ядерних боєприпасів і здійснювали на них регламентні роботи для проведення відповідних випробувань і військових навчань, постанови приймаються у формулюваннях (наявність посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії (постраждалого від наслідків аварії) на Чорнобильській АЕС відповідної категорії при встановленні причинного зв`язку обов`язкова): а) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС"; б) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації аварії на ядерному об`єкті"; в) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї"; г) "Захворювання, ТАК, пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби".
Визначення причинного зв`язку захворювання, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК, визначені пунктами 21.5 та 21.6 глави 21 розділу II Положення, відноситься до повноважень відповідної ВЛК.
Таким чином, ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК. 
Щодо позовних вимог позивача визнати протиправною відмову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 14.02.2020 № 424 та відмову оформлену у вигляді роз`яснення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 02.03.2020 № 593 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, як пов`язаного з захистом Батьківщини, суд зазначає наступне.
Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в формулюванні "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.
Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії, (підпункт "ґ" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 17.11.2008 № 1109/15800).
Відповідно до підпункту "а" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в формулюваннях: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини” - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Для визначення причинного зв`язку захворювань позивача із захистом Батьківщини" ЦВЛК ЗС України необхідно встановити чи виникли його захворювання в період служби в антитерористичній операції з 17.07.2017 по 29.01.2018, або захворювання, яке виникло до цього періоду.
З медичних документів, що додавалися позивачем 12.07.2020 до заяви встановлено, що 08.12.2014, до проходження військової служби в Державній прикордонній службі України, позивач був визнаний військово-лікарською комісією здоровим, придатним до військової служби, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду від 08.12.2014, виданої Сумським об`єднаним міським військовим комісаріатом м. Суми. 
03.06.2015, під час служби в Державній прикордонній службі України, позивачу проведено магнітно-резонансну томографію поперекового відділу хребта, з висновком: “МР - ознаки поперекового остеохондрозу, двостороння форамінальна протрузія, м/п диску L3-L4, дифузна дорсальна протрузія м/п диску L4-L5. Спонділоартроз”, що підтверджується висновком ТОВ “МДЦ Експерт” від 03.06.2015. 
З 09.02.2016 по 19.02.2016, під час служби в Державній прикордонній службі України, позивач перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні в неврологічному відділенні Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України, де йому встановлено діагноз: “Хронічна вертиброгенна торакалгія, попереково-крижовий радикуліт, ст. нестійкої ремісії. Поширений остерохондроз хребта, ускладнений протрузіями між хребцевих дисків L3-L4, L4-L5. Атеросклероз аорти, аортального клапану. Вузловий зоб Іст. Еутиреоз клінічно. Гіперплазія простати І ст. Хронічний комбінований геморой, фаза ремісії”, що підтверджується виписним епікризом (історія хвороби № 749/63), виданим неврологічним відділенням Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України від 19.02.2016.
Вищезазначені хвороби позивача виявлені під час проходження ним військової служби у Державній прикордонній службі України до початку військової служби у Збройних Силах України та участі в антитерористичній операції.
Разом із заявою від 12.02.2020, позивачем надані до ЦВЛК ЗС України: виписка з історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого № 3607 від 29.12.2018, видана КЗ СОР “Сумським обласним клінічним госпіталем ветеранів війни”, консультативний висновок спеціаліста від 22.01.2019, протокол дослідження попереково-кресцового відділу хребта № 167 від 21.01.2019.
Вказаними документами підтверджено діагноз позивача, вперше встановлений йому у 2015 -2016 роках під час служби в Державній прикордонній службі України. У позовній заяві позивач також підтверджує, що ще у 2015 році у нього відбулися перші ознаки захворювання хребта.
У заяві до ЦВЛК ЗС України від 12.02.2020 позивач зазначив, що під час проходження служби в ЗСУ захворювання спини часто загострювалося, у зв`язку з чим він звертався до сан.частини (від госпіталізації відмовлявся із-за скрутного становища підрозділу в зоні АТО).
Однак документів, які б підтверджували звернення позивача за медичною допомогою, виникнення захворювань під час проходження військової служби у Збройних Силах України та участі в антитерористичній операції до ЦВЛК ЗС України позивачем надано не було.
Відповідно до абзацу другого пункту 21.22 глави 21 розділу II Положення, штатні ВЛК також проводять розшук додаткових документів та надають консультації з питань визначення причинного зв`язку захворювань (поранень) у колишніх військовослужбовців.
У зв`язку з відсутністю у документах, які були надані позивачем разом із заявою від 12.02.2020 до ЦВЛК ЗС України, інформації щодо звернення позивача за медичною допомогою під час проходження військової служби у Збройних Силах України та участі в антитерористичній операції, 14.02.2020 ЦВЛК ЗС України було направлено позивачу лист №424, з метою отримання додаткових медичних документів: карток обстеження та медичного огляду, довідки військово-лікарських комісій військових комісаріатів; оригінали медичних книжок позивача під час проходження ним служби у Державній прикордонній службі України та у Збройних Силах України; довідки або свідоцтва військово-лікарських комісій під час проходження військової служби у 2015-2018 роках, за наявності. Також у листі ЦВЛК ЗС України від 14.02.2020 № 424 було вказано, що ЦВЛК ЗС України після отримання документів, або їх копій повернеться до порушеного питання та надасть остаточну відповідь.
Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що лист ЦВЛК ЗС України від 14.02.2020 №424 не містить рішення про відмову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо встановлення причинного зв`язку захворювання позивача.
Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги позивача визнати протиправною відмову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 14.02.2020 № 424 щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, як пов`язаного з захистом Батьківщини є незаконним та необґрунтованим, оскільки 02.03.2020 позивач надав відповідь на лист ЦВЛК ЗС України від 14.02.2020 №424, у якій повідомив, що медичної книжки під час проходження військової служби за контрактом в Збройних Силах України не отримував, так як одразу після підписання контракту був відправлений в АТО, а після повернення в частину, при необхідності, проводив самолікування. 
Таким чином, документів, які підтверджують звернення позивача за медичною допомогою, виникнення захворювань під час проходження ним військової служби у Збройних Силах України та участі в антитерористичній операції до ЦВЛК ЗС України позивачем надано не було, тому неможливо встановити, які захворювання позивача виникли в період його служби в антитерористичній операції з 17.07.2017 по 29.01.2018. 
Також наданими позивачем до ЦВЛК ЗС України, разом із заявою від 12.02.2020, випискою з історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого № 3607 від 29.12.2018, виданої КЗ СОР “Сумським обласним клінічним госпіталем ветеранів війни”, консультативним висновком спеціаліста від 22.01.2019, протоколом дослідження попереково-кресцового відділу хребта № 167 від 21.01.2019, підтверджується діагноз позивача, вперше встановлений йому у 2015-2016 роках під час служби в Державній прикордонній службі України. Як вказує позивач у позовній заяві, відповідно до наказу №172 від 14.07.2018 він був звільнений з військової служби у Збройних Силах України у зв`язку із закінченням строку контракту, а не за станом здоров`я, а тому підтвердження того, що захворювання, які виникли у позивача у 2015-2016 роках під час служби в Державній прикордонній службі України, у період участі у в антитерористичній операції, досягли такого розвитку, що обмежують придатність або призводить до непридатності, відсутні.
У випадку відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення (абзац другий пункту 21.3 глави 21 розділу II Положення).
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що ЦВЛК ЗС України, у відповідності з вимогами абзацу 2 пункту 21.3 глави 21 розділу II Положення, надано позивачу письмове роз`яснення від 02.03.2020 щодо відсутності підстав для встановлення причинного зв`язку захворювань позивача з проходженням військової служби у Збройних Силах України.
Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази того, що під час служби в зоні АТО захворювання спини позивача часто загострювалося, та з цими болями він неодноразово звертався до санітарної частини, однак від госпіталізації відмовлявся, через гостру нестачу офіцерів у їхньому підрозділі, а тому лікування позивача обмежувалося лише уколами знеболювальних препаратів.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вищевказані вимоги не підлягають задоволенню.
Доводи наведені у апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають. 
          Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 по справі № 480/8669/20 - залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.В. Присяжнюк