Постанова
Іменем України
05 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 711/9747/15-ц
провадження № 61-1885св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В., 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Державне агентство резерву України, Державне підприємство «Златодар»,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Сіренка Ю. В., Фетісової Т. Л. за заявою Державного агентства резерву України про роз`яснення рішення Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Державного агентства резерву України, Державного підприємства «Златодар» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень 
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного агентства резерву України, Державного підприємства «Златодар» (далі - ДП «Златодар») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2015 року скасовано та ухвалено  нове рішення про часткове задоволення позову.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП «Златодар» з 09 жовтня 2015 року.
Стягнуто з ДП «Златодар» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 жовтня 2015 року по 28 січня 2016 року за 
77 робочих днів у розмірі 28 041 грн 09 коп. та 1 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року касаційну скаргу Державного агентства резерву України відхилено, рішення апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року залишено без змін.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року у задоволенні заяви Державного агентства резерву України  про роз`яснення рішення Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року відмовлено. 
Постановою Верховного Суду від 07 травня 2018 рокукасаційну скаргу Державного агентство резерву України залишено без задоволення, ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року - без змін. 
05 січня 2019 року Державне агентство резерву України звернулося до Черкаського апеляційного суду зі заявою про роз`яснення рішення Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2019 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, враховуючи закінчення терміну дії контракту.
Заява обгрунтована тим, що з генеральним директором ДП «Златодар» ОСОБА_1 укладено контракт № 63/14 терміном з 19 травня 2014 року до 19 травня 2019 року, тобто на сьогодні строк дії контракту закінчився. Після закінчення строку дії контракту трудові відносини сторін припиняються відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Контракти з керівниками підприємств, що є у державній власності, укладаються органами виконавчої влади, у віданні яких перебувають ці підприємства, за погодженням з відповідною місцевою державною адміністрацією в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року № 818.
Отже, наслідком поновлення ОСОБА_1 на посаді фактично є необхідність погодження з місцевою державною адміністрацією контракту, строк дії якого закінчився, що суперечить нормам постанов Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 та від 09 жовтня 2013 року № 818.
З огляду на правову колізію між нормативно - правовими актами, що врегульовують прийняття та призначення на посаді керівника державних підприємств, установ, організацій, заявник просив роз`яснити рішення Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року в частині порядку поновлення керівника державної установи за рішенням суду, враховуючи закінчення з ним терміну дії контракту.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у задоволенні заяви Державного агентства резерву України про роз`яснення рішення Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року у справі відмовлено.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення апеляційного суду є чітким, та зрозумілим, його зміст не допускає різних варіантів тлумачення.
Суд апеляційної інстанції звернув увагу заявника на те, що ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви Державного агентства резерву України про роз`яснення рішення Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року у цій справі з підстав його чіткості, та зрозумілості, яка постановою Верховного Суду від 07 травня 2018 року залишена без змін.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
27 січня 2020 року Державне агентство резерву України звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, просило скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви Державного агентства резерву України про роз`яснення рішення Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року у цій справі в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що Державне агентство резерву України просило роз`яснити порядок виконання рішення в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 . Суд помилково зазначив, що заявник просив надати відповіді на нові вимоги, чим порушив статтю 31 Закону України «Про виконавче провадження».
Суд не звернув уваги на статтю 23 КЗпП України, якою визначено вимоги щодо строкового трудового договору.
Суд не взяв до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 25  липня 2018 року у справі № 761/33202/16-ц, щодо неможливості поновлення на роботі після закінчення строку дії контракту на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
Аргументи  інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано справу.
У березні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Касаційна скарга у цій справі подана у січні 2020 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення  є однією з основних засад судочинства. 
Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Верховний Суд зазначає, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо при його виконанні окремі частини рішення викликають труднощі розуміння.
У заяві про роз`яснення судового рішення Державне агентство резерву України  просило роз`яснити рішення Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, враховуючи закінчення терміну дії контракту.
Верховний Суд зауважує, що порушені Державним агентством резерву України в заяві про роз`яснення рішення питання не стосуються  його змісту.
Відмовивши в роз`ясненні рішення Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що рішення є чітким, зрозумілим та не допускає різних варіантів тлумачення.
Доводи касаційної скарги є аналогічним доводам заяви про роз`ясненні рішення, яким суд апеляційної інстанції надав належне мотивування.
Посилання заявника як на підставу для роз`яснення рішення про закінчення терміну дії контракту (19 травня 2014 року до 19 травня 2019 року) зводяться до отримання юридичної консультації.
Доводи касаційної скарги щодо судової практики, згідно з якою працівник, навіть у разі його поновлення на роботі за рішенням суду, підлягає звільненню у зв`язку із закінченням строку трудового договору (контракту) за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, є необґрунтованими, оскільки стосуються розгляду справи по суті.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподіл  судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державного агентства резерву України залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                           А. С. Олійник
 
С. О. Погрібний
 
В. В. Яремко