Ухвала  
13 квітня 2020року
м. Київ
 
справа № 465/5482/18
провадження № 61-5425ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргуВійськової частини НОМЕР_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 28 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду                    від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Окремого відділу технічного нагляду за будівництвом (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання незаконними, скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з роботи, поновлення на роботі,
ВСТАНОВИВ :
31 березня 2021 року Військова частина НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Франківського районного суду міста Львова від 28 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду                    від 10 лютого 2021 року у вказаній вище справі, повний текст якої складений                        01 березня 2021 року, а тому строк на касаційне оскарження не пропущено.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки заявником не виконано вимоги пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме: не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.
За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до змісту матеріалів касаційної скарги та рішень ухвалених у даній справі позивачем окрім позовної вимоги про поновлення на роботі заявлялись також вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі                       154 979,04 грн; визнання незаконним та скасування наказу щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності; визнання незаконним та скасування наказу щодо звільнення ОСОБА_1 з роботи.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі                      № 369/10046/18, зроблено висновок, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є заробітною платою, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.
За таких обставин, заявнику необхідно сплатити судовий збір виходячи із оспорюваної суми в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.
Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час звернення позивача до суду) встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10 510 грн).
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час звернення позивача до суду) встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить             1 762 грн.
Отже, розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить ((154 979,04 грн) *1%) + (704,80 грн *2)) * 200% = 5 918,78 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.                   р-н/22030102, ЄДРПОУ – 37993783, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007,          ККДБ – 22030102, найменування податку, збору, платежу – «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». 
На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати до суду відповідний документ або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та встановити заявникові строк для усунення вказаних недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 28 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду                    від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Окремого відділу технічного нагляду за будівництвом (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання незаконними, скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з роботи, поновлення на роботі залишити без руху.
Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 13 травня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                         І. В. Литвиненко