ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

20 травня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 744/352/20
Головуючий у першій інстанції – Смага С. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/717/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                    головуючого  судді – Губар В.С.,
                    суддів – Онищенко О.І., Харечко Л.К. 

Позивач – ОСОБА_1 
Відповідач – ОСОБА_2 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомленням учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коропського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,
місце ухвалення судового рішення – смт Короп Чернігівської області
дата складання повного тексту судового рішення – не зазначено 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому звільнити його від сплати аліментів, призначених на підставі судового наказу Семенівського районного суду Чернігівської області, за яким стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Коропського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року провадження у справі № 744/352/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів зупинено до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі  № 744/1234/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом із батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, відібрання дитини та повернення її матері за попереднім місцем проживання.
        В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі № 744/352/20, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що клопотання про зупинення провадження у справі не містить жодних мотивів щодо неможливості суду самостійно встановити та оцінити обставини, що входять до предмета судового розгляду у цій справі. У клопотанні не наведено будь-яких доводів про неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи про визначення місця проживання дитини.
Посилається, що підставою для подання позову про припинення стягнення аліментів стало те, що мати дитини, яка отримує аліменти, змінила місце проживання, матеріальної допомоги дитині не надає і натепер дитина знаходиться на утриманні батька.
Зупинення провадження у справі про припинення стягнення аліментів порушує право позивача на розумні строки розгляду справи.

У встановлений апеляційним судом строк відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надходили.

Відповідно до  ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
   За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Зупиняючи провадження у справі про припинення стягнення аліментів,  суд першої інстанції виходив з об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи про визначення місця проживання дитини, що розглядається Корюківським районним судом Чернігівської області.
Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, враховуючи наступне.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.
Згідно пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України 2004 року (стаття 251 чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2020 року (справа № 744/1234/19) відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення фактичного місця проживання дитини разом з матір`ю, відібрання дитини та повернення її матері за попереднім місцем проживання.
Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року підготовче провадження у справі № 744/1234/19 закрито та призначено справу до судового розгляду.
Предметом спору у справі, що розглядається, є позовні вимоги про припинення стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, які стягуються на підставі судового наказу, виданого Семенівським районним судом Чернігівської області.
Підставою для зупинення провадження у цій справі є перебування в провадженні Корюківського районного суду Чернігівської області справи № 744/1234/19 щодо визначення місця проживання дитини.
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції вважав, що вказану справу об`єктивно не можливо розглянути до вирішення справи № 744/1234/19 про визначення місця проживання дітей.
Проте, суд першої інстанції у порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не навів відповідних мотивів неможливості розгляду справи про припинення стягнення аліментів судом, не вказав обставин, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визначення місця проживання дітей впливає на розгляд цієї справи.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Окрім того, відповідно до ч.2 ст. 252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.
Суд при вирішення клопотання про зупинення даної справи не врахував положення ч.2 ст.252 ЦПК України.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційний суд враховує наступне.
Розгляд справи № 744/1234/19 не заважає суду першої інстанції з`ясувати факти, викладені в позові. Сторони з цього приводу не обмежені у праві надавати свої доводи та заперечення, а також докази на їх підтвердження, а суд – дослідити ці докази та встановити наявність чи відсутність цього юридичного факту.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Розумність строків розгляду справи згідно ст. 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).
Як убачається з матеріалів справи,  ухвалою Коропського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2021 року у справі про припинення стягнення аліментів закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
Зупиняючи провадження, суд не звернув уваги на те, що згідно приписів ч.3 ст.210 ЦПК України зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті передбачено тільки з підстав, встановлених п.п.1-3 ч.1 ст.251 ЦПК України.
Враховуючи зазначені вище обставини, у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав посилатися на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи № 744/1234/19, яка знаходиться на розгляді в Корюківському районному суді Чернігівської області та зупиняти провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала про зупинення провадження у справі  підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 379, 380, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд
                                 П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Коропського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:                                     Судді: