ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 923/726/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.
секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:
від АТ "Херсонгаз" -  адвокат Чернишова В.Г.
від ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" -  адвокат Цулаія Г.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
на рішення Господарського суду Херсонської області від 21.12.2020
по справі №923/726/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
до Акціонерного товариства "Херсонгаз"
про стягнення заборгованості у сумі 30 254 715,55 грн

ВСТАНОВИВ
У липні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ "Оператор газотранспортної системи України") звернулося до Господарського суду Херсонської області із позовом до Акціонерного товариства "Херсонгаз" (далі - АТ "Херсонгаз") в якому просило стягнути з відповідача на свою користь  заборгованості у сумі 27 368 626,42 грн оплати добових небалансів, 2 007 898,17 грн пені, 297 710,63 грн три відсотки річних та 580 480,33 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором транспортування природного газу в частині повної оплати рахунків на оплату за негативні добові небаланси за період за січень - березень 2020 року.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 21.12.2020 провадження у справі в частині стягнення заборгованості    оплати    добових     небалансів    у    сумі 27 368 626,42 грн через відсутність предмета спору - закрито, решту вимог задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 100 000,00 грн пені, 297 710,63 грн - відсотків річних (3%) та 580 480,33 грн інфляційних втрат, у стягненні пені в сумі 1 907 898,17 грн. - відмовлено.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що основні заперечення щодо неукладеності договору між сторонами відповідачем побудовано на відсутності підписаного сторонами додатку №3, що ніби-то свідчить про недосягнення сторонами домовленості за усіма його умовами. В той же час, як свідчать надані до справи матеріали, сторонами умови договору прийняті до виконання без додатку №3, умови договору виконано повністю щодо основного зобов`язання за договором транспортування природного газу.
Як відзначено судом першої інстанції, станом на 17.12.2020 року основний борг AT "Херсонгаз" перед ТОВ "Оператор ГТС України" за добовий небаланс природного газу (січень-березень 2020 року) по відсутній. Представниками сторін заявлено та підтримано клопотання про закриття провадження у справі стосовно осинового зобов`язання. З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття  провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в частині позовних  вимог про стягнення боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Місцевий господарський суд зазначив, що вважає необґрунтованими твердження відповідача, що договір є неукладеним, оскільки з досліджених судом доказів вбачається, що він є укладеним,  оскільки між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, зокрема, сторони погодили предмет, ціну та строк дії договору, а також сторонами умови договору виконано у повному обсязі щодо предмету основного  зобов`язання.
З приводу заявленої до стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції зазначив, що перевіривши здійснені в розрахунку позивача суми зобов`язання, період нарахування, інфляційних нарахувань та 3% річних, заявлених до стягнення, встановив, що заявлені до стягнення суми є обґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.
Щодо заявленої до стягнення пені, місцевий господарський суд зазначив, що за досліджених судом обставин, за відсутності основної заборгованості за договором, суд доходить до висновку про надмірний розмір пені у цій справі. При цьому, судом враховано, що позивачем у цій справі не заявлено збитків, а грошові суми, що підлягають стягненню з відповідача на підставі закону, а саме три відсотки річних та інфляційні втрати від простроченої суми компенсують позивачеві можливі втрати (збитки). Судом також враховано  відсутність заборгованості на день розгляду справи, економічний та фінансовий стан відповідача, який характеризується збитковістю, соціальну та економічну важливість безперебійної роботи підприємств газопостачання в зимовий період,  наявність кризових явищ у роботі підприємств-споживачів, що є загальновідомими фактами для учасників цієї справи.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення   позову щодо пені,   стягнувши   з   відповідача 100 000,00 грн пені, які, на переконання суду, виконають своє призначення розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання у майбутньому.
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулося ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 21.12.2020 у справі №923/726/20 в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача пені в розмірі 1 907 898,17 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції з приводу можливості зменшення пені, свідчать про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи в цій частині, які суд визнав встановленими, та не відповідність таких висновків обставинам справи з огляду на таке. 
Так, посилаючись на приписи ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України апелянт зазначає, що  при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.
Посилаючись на умови укладеного між сторонами договору транспортування природного газу та порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, позивач зазначає, що у зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язань з оплати добових небалансів за січень - березень 2020 року позивачем на підставах передбачених договором, ч.2 ст. 625 ЦК України та ч.3 ст.198 ГК України нараховано та заявлено до стягненні з відповідача пеню у розмірі відображеному в розрахунку доданому до позовної заяви. 
При цьому, на переконання позивача, нарахована сума пені не є надмірно великою, виходячи зі змісту прострочених відповідачем зобов`язань та часу прострочення, а тому  підстави для зменшення судом першої інстанції розміру пені були відсутні.
Щодо порушенням судом першої інстанції норм процесуального права в частині відмови у стягненні 1 907 898,17 грн пені позивач зазначає, що загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Однак, під час прийняття оскаржуваного рішення суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального права, а саме ст.ст. 2, 7, 11, 13, 42, 73-86, 236, 237, 238 ГПК України.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №923/726/20 за апеляційною скаргою ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" та призначено справу до розгляду на 09.03.2021.
Судом апеляційної інстанції отримано відзив АТ "Херсонгаз" на апеляційну скаргу ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. 
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Позиція позивача, що судом першої інстанції порушено норми ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України внаслідок зменшення розміру пені, який на думку позивача не є значно чи надмірно великим є, на переконання відповідача необґрунтованою, оскільки у даному випадку, збитки позивача відсутні взагалі, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують наявність у позивача збитків, які б були спричинені простроченням саме відповідача. При цьому, відповідач стверджує, що його діяльність є збитковою.
Відповідач також звертає увагу на те, що прострочення виконання зобов`язання було незначним, мало місце в опалюваний період, а також було виконано в повному обсязі до винесення рішення суду. До того ж, несвоєчасність розрахунків є не наслідком ухилення або несумлінного виконання своїх зобов`язань Відповідачем, а існування об`єктивних причин, що об`єктивно не дозволяли Відповідачу своєчасно і в повному обсязі виконувати свої зобов`язання.
Таким чином, на переконання відповідача, рішення про відмову судом першої інстанції у стягнені надмірної суми пені було прийнято з урахуванням балансу прав та законних інтересів як Відповідача, так і Позивача та жодним чином не призводить до звільнення Відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
У судовому засідання від 09.03.2021 оголошено перерву до 17.03.2021.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 повідомлено сторін про те, що судове засідання призначене на 17.03.2021 не відбудеться у зв`язку із перебуванням судді Мишкіної М.А. у відпустці та призначено наступне судове засідання по справі на 05.04.2021.
Під час судового засідання від 05.04.2021 представник ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні. 
Представник АТ "Херсонгаз" надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами апеляційної скарги ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", просить залишити її без задоволення, а рішення в оскаржуваній частині без змін.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи  на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Херсонської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
З урахуванням наведених законодавчих приписів та вимог за апеляційною скаргою, оскаржуване рішення переглядається лише в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача пені в розмірі 1 907 898,17 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2019 між ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (Оператор) та АТ "Херсонгаз" (Замовник) було укладено договір транспортування природного газу №1910000209 у відповідності до п. 2.1. якого оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні. 
Згідно з п. 2.4. договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до Кодексу газотранспортної системи. 
У відповідності до п. 2.5. договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, визначених у договорі.
Пунктом 2.8. договору визначено, що взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи (копія повідомлення додається) за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи Замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом.
Позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів Відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за січень - березень 2020 (складених, зокрема, на підставі інформації поданої до інформаційної платформи згідно форм 2, 3, 4, 9, які додаються разом з реєстрами) року виявив наявність у відповідача негативних небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме за січень 2020 року було виявлено остаточні обсяги негативних добових небалансів в розмірі 4216,44943 тис.куб.м. (43640252 кВтхгод) всього на загальну суму 27 133 045,84 гривень; за лютий 2020 року було виявлено остаточні обсяги негативних добових небалансів в розмірі 1189,22762 тис.куб.м. (12308506 кВтхгод) всього на загальну суму 7 576 160,17 гривень; за березень 2020 року було виявлено остаточні обсяги негативних добових небалансів в розмірі 1914,47539 тис.куб.м. (19814820 кВтхгод) всього на загальну суму 8 814 900,64 гривень.
Вказані негативні добові небаланси відповідача виникали внаслідок безпідставного відбору Відповідачем з газотранспортної системи природного газу у зазначені періоди без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи (Довідка 1,3).
Відповідно до п. 11.4. договору врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом позивача на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).
На виконання зазначених положень та у відповідності до п. 2.8 договору позивачем через інформаційну платформу направлено відповідачу акти врегулювання щодобових небалансів - акти врегулювання щодобових небалансів № 01-2020-1910000209 за газовий місяць січень 2020 року, № 02-2020-1910000209 за газовий місяць лютий 2020 року, № 03-2020-1910000209 за газовий місяць березень 2020 року.
Пунктом 9.3 договору встановлено, що у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця).
На виконання зазначених положень та у відповідності до п. 2.8 договору позивачем через інформаційну платформу направлено відповідачу рахунок № 01-2020-1910000209 від 31.01.2020 на оплату за добові небаланси за січень 2020 року на загальну суму 27 133 045,84 гривень, рахунок № 02-2020-1910000209 від 29.02.2020 на оплату за добові небаланси за лютий 2020 року на загальну суму 7 576 160,17 гривень, рахунок № 03-2020-1910000209 від 31.03.2020 на оплату за добові небаланси за березень 2020 року на загальну суму 8 814 900,64 гривень.
Пунктом 9.3 договору встановлено, що замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів.
Однак, відповідачем не здійснено повної оплати своїх зобов`язань вказаних рахунків на оплату за негативні добові небаланси за період за січень - березень 2020 року на загальну суму 27 368 626,42 грн.
Разом з цим, згідно з довідкою ПАТ "Укргазбанк" №15932/31900/2020 від 22.10.2020  позивачем було отримано разом з реєстром платежів на користь ТОВ "Оператор ГТС України" від AT "Херсонгаз" по договору №1910000209 від 31.12.2019 за період з 01.07.2020 по 21.10.2020, здійснено на розрахунковий рахунок Позивача  оплати з призначенням "оплата за добовий небаланс згідно договору №1910000209 від 31.12.2019" згідно виставлених Позивачем рахунків за січень-березень.
Відповідно до довідки від 18.12.2020 з ПАТ "Укргазбанк" №15932/39200/2020 разом з реєстром платежів на користь ТОВ "Оператор ГТС України" від AT "Херсонгаз" по договору №1910000209 від 31.12.2019 за період з 22.10.2020 по 17.12.2020, відповідачем на розрахунковий рахунок позивача здійснено оплати з призначенням "оплата за добовий небаланс згідно договору №1910000209 від 31.12.2019" згідно виставлених позивачем рахунків за січень-березень.
У період з 01.07.2020 по 17.12.2020, відповідачем на розрахунковий рахунок позивача було частково сплачено заборгованість за добовий небаланс природного газу по договору №1910000209 від 31.12.2019 року, що підтверджується вищевказаними довідками ПАТ "Укргазбанк" №215932/31900/2020, №215932/39200/2020 та розрахунком суми основного боргу за добовий небаланс природного газу (січень-березень 2020 року) по договору №"1910000209 від 31.12.2019 року станом на 17.12.2020 року. 
Станом на 17.12.2020 року основний борг AT "Херсонгаз" перед ТОВ "Оператор ГТС України" за добовий небаланс природного газу (січень-березень 2020 року) по договору № 1910000209 від 31.12.2019 року відсутній.
З врахуванням наведеного, суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення дійшов висновку про наявність підстав для закриття  провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в частині позовних  вимог ТОВ "Оператор газотранспортної системи України"  про стягнення з АТ "Херсонгаз" 27 368 626,42грн. боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Разом з цим, у зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язань з оплати добових  небалансів за січень - березень 2020 року позивачем на підставах п. п. 13.1, 13.5 договору, ч. 2 ст. 625 ЦК України, ч. 3 ст.198 ГК України нараховано відповідачу, зокрема, пеню в розмірі 2 007 898,17 грн.
Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).
В ст.549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За умовами п. 13.5. укладеного між сторонами договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу  за кожен день прострочення платежу. 
Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
У випадку якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (частина друга статті 551 ЦК України). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 названого Кодексу).
Отже, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.
Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо. 
Водночас, колегія суддів зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.13 р. № 7-рп/2013.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд, зменшуючи розмір пені до 100 000 грн, на підставі розгляду усіх обставин справи та оцінки зібраних у справі доказів, встановив наявність тих виняткових обставин, з якими законодавство пов`язує можливість зменшення розміру неустойки.
Також слід зазначити, законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом згідно з ст.86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, зменшуючи розмір пені, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції, взяв до уваги ступінь виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, а саме сплату основного боргу у повному обсязі, тобто відсутності основної заборгованості за договором. Також те, що позивачем у цій справі не заявлено збитків, а грошові суми, що підлягають стягненню з відповідача на підставі закону, а саме три проценти річних у розмірі 297 710,63 грн та інфляційні втрати у розмірі 580 480,33 грн від простроченої суми компенсують позивачеві можливі втрати (збитки). Судом першої інстанції також враховано економічний та фінансовий стан відповідача, який характеризується збитковістю, соціальну та економічну важливість безперебійної роботи підприємств газопостачання в зимовий період,  наявність кризових явищ у роботі підприємств-споживачів, що є загальновідомими фактами для учасників цієї справи.
Судова колегія вважає, що наведене вище у своїй сукупності є винятковою обставиною, яка є підставою для зменшення розміру пені.
Відтак, доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції, що нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні зобов`язанням за договором спростовуються вищевикладеним.
Колегія суддів відзначає, що відповідно до норм статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, між тим, під час вирішення даного спору, позивачем не надано, а відтак матеріали справи не містять доказів, які підтверджують імовірність збитків або засвідчували наявність збитків у позивача, у зв`язку з несвоєчасним виконанням прийнятих на себе зобов`язань відповідачем. При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував майнові інтереси позивача, оскільки зменшив розмір неустойки до 100 000 грн.
Виходячи з того, що можливість використання судом права на зменшення розміру штрафних санкцій, як і визначення розміру, до якого вони підлягають зменшенню, законодавством віднесено на розсуд суду, та враховуючи установлені місцевим господарським судом обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для зменшення пені до 100 000 грн. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Відтак, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Херсонської області від 21.12.2020 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника. 

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,  колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 21.12.2020 у справі №923/726/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 12.04.2021.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                  Лавриненко Л.В.  

Суддя                                                                                   Мишкіна М.А.