Номер провадження: 22-ц/813/2671/21 
Номер справи місцевого суду: 515/1407/13-ц
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря – Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" подану через представника - адвоката Ковальову Наталію Анатоліївну на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 лютого 2020 року у справі за заявою акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 515/1407/13-ц, виданих 19.12. 2013 р. про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 64784,01 грн. та судових витрат у розмірі 647,84 грн. солідарно, -

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі – АТ «Райффайзен Банк Аваль») в особі свого представника (за довіреністю) Чеботарь Ж.С. звернулося до Татарбунарського районного суду Одеської області з заявою» про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 515/1407/13-ц, посилаючи на те, що загальними зборами акціонерів АТ «Райффайзен Банк Аваль» 27.04.2018 р. прийнято рішення щодо зміни типу акціонерного товариства банку з «Публічного» на «Приватне» акціонерне товариство та повного найменування банку з публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». При цьому скорочене найменування банку не змінилося – АТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідні зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 31.05.2018 р.
17 вересня 2013 р. рішенням Татарбунарського районного судом Одеської області позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» борг за кредитним договором № 014/5734/ 74/80744 від 29.08.2007 р. у розмірі 64784,01 грн. та судовий збір в розмірі 647,84 грн., 
19.12.2013 р. судом видано виконавчі листи по даній справі.
Протягом 2014-2019 років у АТ «Райффайзен Банк Аваль» проводилися зміни в організаційній структурі Чернівецької регіональної дирекції, у тому числі у структурному підрозділі, який супроводжує роботу за виконавчими документами. Змінювалися працівники, відбувалося територіальне переміщення Управління пізнього збору проблемної заборгованості роздрібних клієнтів з матеріалами справ проблемних позичальників (документами виконавчого провадження) з м. Одеси до м. Херсон. 
Територіальне переміщення підрозділу по роботі з виконавчими провадженнями (управління), звільнення та переміщення працівників банку, а також значна кількість справ виконавчого провадження на виконанні у одного працівника ускладнили роботу по своєчасному пред`явленню виконавчих листів для примусового виконання до органів державної служби України. Це призвело до того, що стягувачем АТ «Райффайзен Банк Аваль» було пропущено строк для пред`явлення вказаних виконавчих листів до примусового виконання до ВДВС.
Під час проведення службової перевірки було встановлено, що оригінали вказаних вище виконавчих листів знаходяться в матеріалах справи проблемного позичальника ОСОБА_2 . З урахуванням чинної редакції ЗУ «Про виконавче провадження» строк для пред`явлення виконавчих документів для примусового виконання до ВДВС з вини стягувана вже сплив та у разі подання АТ «Райффайзен Банк Аваль» виконавчих листів на примусове виконання 2020 року до ВДВС призведе до того, що стягувачу буде відмовлено у прийнятті до виконання вказаних виконавчих листів.
Представник заявника вважає, що оскільки боржниками в добровільному порядку рішення не виконано та з урахуванням норм ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» у АТ «Райффайзен Банк Аваль» є всі законні підстави вважати поважними причини пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчих документів № 515/1407/13-ц до ВДВС. Відсутність ухвали щодо поновлення АТ «Райффайзен Банк Аваль» строку для пред`явлення виконавчих листів № 515/1407/13-ц до виконання позбавляє стягувача законного права звернутись до ДВС та можливості отримати з боржників суми коштів зазначеної у рішенні суду. 
Представник банку просила визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів, та поновити строк для пред`явлення вказаних виконавчих листів до виконання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою у задоволенні заяви акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 515/1407/13-ц, виданих 19.12.2013 р. про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитом у сумі 64784,01 грн. та судових витрат в розмірі 647,84 грн. в рівних частках з кожної, а також поновленні строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання відмовити. 
Ухвалу суду обґрунтовано тим, що наведені представником АТ «Райффайзен Банк Аваль» обставини не є поважними причинами пропуску строків для пред`явлення зазначених виконавчих листів до виконання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, представником Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - адвокатом Ковальовою Наталією Анатоліївною подано апеляційну скаргу, відповідно до якої апелянт просить ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 лютого 2020 року скасувати, та постановити нове рішення, яким заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 515/1407/13-ц, виданих 19.12. 2013 р. про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 64784,01 грн. та судових витрат у розмірі 647,84 грн. солідарно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції постановленою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому такою, що відповідно до ст. 374, 376 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення заяви в повному обсязі.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги представник заявника зазначає наступне апелянт посилається на зміни в організаційній структурі Одеської регіональної дирекції, у тому числі у структурному підрозділі який супроводжує роботу за виконавчими документами.
Зазначає, що змінювались працівники. Відбувалося територіальне переміщення Управління пізнього збору проблемної заборгованості роздрібних клієнтів з матеріалами справ проблемних позичальників (документами виконавчого провадження) з м. Одеси до м. Херсон.
Таким чином, з урахуванням дати видачі (19.12.2013 року, стягувач – АТ «Райффайзен Банк Аваль» оригіналів виконавчих листі від 19.12.2013 року на гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 та чинної (з 05.10.2016 року) редакції Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 12) строк для пред`явлення виконавчих документів для примусового виконання до ВДВС з пробачливої вини стягувача – вже сплив (дата набрання законної сили – 08.10.2013 р, включна дата подання до ВДВС/СП – 08.10.2016 року).
Апелянт вважає, що вищевикладені обставини є поважними підставами для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.01.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" поданою через представника - адвоката Ковальову Наталію Анатоліївну на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 лютого 2020 року у справі за заявою акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 515/1407/13-ц, виданих 19.12. 2013 р. про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 64784,01 грн. та судових витрат у розмірі 647,84 грн. солідарно.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.01.2021 року у складі колегії суддів: головуючого Князюка О.В., суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. справу було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 27.05.2021 року на 09:45 год. 
В судове засідання 27 травня 2021 року з`явився представник АТ «Райффайзен Банк Аваль – Мога Василь Юрійович, просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за вказаною явкою сторін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.
Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.09.2013 р. позов АТ «Рай- ффайзен Банк Аваль» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом у сумі 64784,01 грн. та судовий збір в розмірі 647,84 грн.
19.12.2013 р. судом видано виконавчі листи № 515/1407/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен БанкАваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом у сумі 64784,01 грн., а також судовий збір в сумі 647,84 коп. Дані виконавчі листи були отримані представником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Згідно витягу автоматизованої системи виконавчого провадження від 27.12.2019 р. щодо борж- ників виконавчі провадження відсутні (а.с.10,11).
З довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» № 114/5-175443/1 від 20.01.2020 р. (а.с.5) вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на 28.12.2019 р. не погашена.
Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент видачі наказу суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, – протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи – протягом року, якщо інше не передбачено законом.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 названого Закону строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень – з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, – з наступного дня після його постановлення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частиною першою статті 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Згідно зі статтею 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. 
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.
Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
Обґрунтовуючи поважність причини строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, представник АТ «Ощадбанк» посилається на те, що протягом 2014-2019 років у АТ «Райффайзен Банк Аваль» проводилися зміни в організаційній структурі Чернівецької регіональної дирекції, у тому числі у структурному підрозділі, який супроводжує роботу за виконавчими документами. Змінювалися працівники, відбувалося територіальне переміщення Управління пізнього збору проблемної заборгованості роздрібних клієнтів з матеріалами справ проблемних позичальників (документами виконавчого провадження) з м. Одеси до м. Херсон. 
Територіальне переміщення підрозділу по роботі з виконавчими провадженнями (управління), звільнення та переміщення працівників банку, а також значна кількість справ виконавчого провадження на виконанні у одного працівника ускладнили роботу по своєчасному пред`явленню виконавчих листів для примусового виконання до органів державної служби України. 
Під час проведення службової перевірки Банком було встановлено, що оригінали вказаних вище виконавчих листів знаходяться в матеріалах справи проблемного позичальника ОСОБА_2 . З урахуванням чинної редакції ЗУ «Про виконавче провадження» строк для пред`явлення виконавчих документів для примусового виконання до ВДВС з вини стягувана вже сплив та у разі подання виконавчих листів на примусове виконання 2020 року до ВДВС призведе до того, що стягувачу буде відмовлено у прийнятті до виконання вказаних виконавчих листів.
Таким чином з 2013 по 2020 рік представником заявника стягувач бездіяв та без будь-яких поважних причин не вчиняв жодних дій, направлених на виконання судового рішення по справі.
Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.
Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Таким чином, з огляду на вищевказане, а також враховуючи те, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» було відомо про наявність вказаного рішення суду та виданих виконавчих листів у 2013 році заявник не пред`явив до виконання виконавчий лист протягом семи років, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви представника акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів № 515/1407/13-ц, виданих 19.12. 2013 р. про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 64784,01 грн. та судових витрат у розмірі 647,84 грн. солідарно.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, статтею 12 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню – з наступного дня після його прийняття.
Згідно з пунктом 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Отже, законодавець збільшив до трьох років строк пред`явлення до виконання як наказів суду, виданих після набрання чинності 05.10.2016 цим Законом, так і наказів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 та строк пред`явлення до виконання яких не сплив станом на 05.10.2016.
Оскільки виконавчий лист від 19.12. 2013 р. виданий на виконання рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 вересня 2013 р., строк пред`явлення до виконання сплив 19.12.2014 року.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що на день набрання чинності Закону № 1404 річний строк пред`явлення виконавчого листа від 19.12.2013 суду сплив 19.12.2014 року.
З огляду на зазначене, колегія суддів також відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги включної дата подання зазначеного виконавчого документа до ВДВС/СП – 08.10.2016 року.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги представника акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 лютого 2020 року.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»– залишити без задоволення.
Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 лютого 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 03.06.2021 року.
Головуючий:                                                                                О. В. Князюк
Судді:                                                                  С.О. Погорєлова
А.П. Заїкін