ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 травня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2693/20	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
 головуючого судді Савицького Я.Ф.,
            суддів Головея В.М.,
                                                          Колоколова С.І.,
секретар судового засідання – Бебик А.М.
за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: Іноземцев О.В., за довіреністю;
від відповідача: Хрипко М.Ю., за ордером;
від третьої особи: Фішер А.І., директор у порядку самопредставництва;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків
на рішення Господарського суду Одеської області 
від 27 січня 2021 року (повний текст складено 08.02.2021р.)
по справі № 916/2693/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЕНЕРО"
до відповідача: Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ”
про стягнення 1 276 414,84 грн.,- 

суддя суду першої інстанції: Літвінов С.В.,
час та місце винесення рішення: 27.01.2021р., м. Одеса, просп. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області
Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 19.05.2021р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "МАРЕНЕРО" (позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків (відповідач, Інспекція) про стягнення з відповідача 1 276 414,84 грн. неустойки за користування майном.
В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що відповідач своєчасно не звільнив приміщення після спливу строку оренди, а продовжив його використовувати.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.01.2021р. у справі №916/2693/20 (суддя Літвінов С.В.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЕНЕРО" задоволено у повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЕНЕРО" є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Інспекція з питань підготовки та дипломування моряків звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2021р. у справі №916/2693/20 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЕНЕРО" відмовити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Інспекція зазначає, що після закінчення строку дії Договору оренди нежитлового приміщення загальною площею 646,55 кв. м., яке знаходиться за адресою: м Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 23, сторонами було підписано Акт приймання-передачі нерухомого майна від 30.05.2019р., згідно якого Орендар передав, а Орендодавець прийняв відповідне нерухоме майно.
Таким чином, на думку апелянта, Акт приймання-передачі нерухомого майна та його повернення не є сам по собі фактом повернення майна, але саме таким чином, тобто шляхом оформлення відповідного Акта, підтверджується настання певної обставини, яка мала своє відображення в об`єктивній дійсності.
Враховуючи підписання сторонами вищенаведеного Акту приймання-передачі нерухомого майна від 30.05.2019р., ТОВ "МАРЕНЕРО" уклало договір оренди №1 ФТК з Товариством з обмеженою відповідальністю “ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ” щодо передачі останньому в тимчасове платне користування до 31.05.2021р. нежитлове приміщення загальною площею 646,55 кв. м., яке знаходиться за адресою: м Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 23.
Відповідно до акту приймання-передачі приміщення від 31.05.2019р. вищезазначене приміщення було передано ТОВ “ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ”.
При цьому, відповідач зазначає, що між Інспекцією та ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ», в свою чергу також був укладений Договір оренди №007, відповідно до якого в оренду було передано нежитлове приміщення загальною площею 646,55 кв. м., яке розташовано за адресою: м Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 23.
Отже, як наполягає апелянт, ТОВ "МАРЕНЕРО" не є належним орендодавцем та отримувачем коштів щодо приміщення за адресою: м Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 23, оскільки орендні взаємовідносини щодо нежитлового приміщення загальною площею 646,55 кв. м. за наведеною адресою оформлено з ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ», яке, в свою чергу, оплачує позивачу у даній справі орендні платежі належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, скаржник зауважує, що позивач має намір стягнути грошові кошти за користування приміщенням з Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, при укладеному Договорі оренди з ТОВ «ФІІІІЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ» та сплати їм орендної плати за одне і теж приміщення.
Більш детально доводи Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків викладені в апеляційній скарзі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2021р. у справі №916/2693/20, розгляд апеляційної скарги у даній справі призначено на 07.04.2021р.
06.04.2021р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЕНЕРО" до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким позивач не погоджується з її доводами та просить у задоволенні останньої відмовити повністю, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2021р. залучено до участі у справі №916/2693/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ”; запропоновано третій особі – Товариству з обмеженою відповідальністю “ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ” у строк до 23.04.2021 року подати до суду письмові пояснення щодо суті спору; у судовому засіданні оголошено перерву до 28.04.2021 року об 11:00 год.
28.04.2021р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЕНЕРО" до суду апеляційної інстанції подано клопотання про витребування у відповідача та третьої особи додаткових доказів щодо розрахунків по орендної оплаті спірних приміщень.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2021р., у зв`язку із неявкою у судове засідання представника Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ”, розгляд справи №916/2693/20 відкладено на 19.05.2021 року о 10:00 год.
Крім цього, вказаною ухвалою задоволено частково клопотання представника ТОВ "МАРЕНЕРО" щодо витребування від відповідача та третьої особи додаткових доказів, а саме: зобов`язано Інспекцію з питань підготовки та дипломування моряків надати до суду у строк до 14.05.2021р. докази оплати відповідачем орендних платежів у період з травня 2019 року по січень 2020 року за договором оренди №007 від 30.05.2019р., укладеним між ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ» та Інспекцією з питань підготовки та дипломування моряків; зобов`язано ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ» надати до суду у строк до 14.05.2021р. докази оплати орендних платежів Інспекцією з питань підготовки та дипломування моряків у період з травня 2019р. по січень 2020р. за договором оренди №007 від 30.05.2019р., укладеним між ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ» та Інспекцією з питань підготовки та дипломування моряків; врешті клопотання відмовлено.
14.05.2021р. від відповідача до суду апеляційної інстанції надійшли витребувані документи, а саме: докази оплати орендних платежів Інспекцією з питань підготовки та дипломування моряків у період з травня 2019р. по січень 2020р. за договором оренди №007 від 30.05.2019р.
У судовому засіданні 19.05.2021р. представник Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні та скасуванні рішення суду першої інстанції.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ” надав пояснення по справі та повністю підтримав позицію апелянта. Крім того, представник надав до суду документи, що були витребувані судом апеляційної інстанції, відповідно до ухвали суду від 28.04.2021р. та письмові пояснення для долучення до матеріалів справи. 
Після огляду наданих документів, колегія судів долучила останні до матеріалів справи.
Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЕНЕРО" заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив суд відмовити у її задоволенні та залишити оскаржуване рішення без змін.
У судовому засіданні 19.05.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, 20.01.2016 року між Інспекцією з питань підготовки та дипломування моряків (Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю “МАРЕНЕРО” (Орендодавець) був укладений Договір оренди нежитлового приміщення №1-І (Договір віл 20.01.2016р.), а саме нежитлових адміністративних приміщень першого поверху, що знаходиться за адресою: м Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 23, загальною площею 646,55 кв. м. (а.с.13-15, 50-53).
Відповідно до п. 3.1 Договору від 20.01.2016 року, положення якого викладені з урахуванням додаткової угоди №2 від 21.12.2016 року, щомісячна орендна плата за один квадратний метр дорівнює еквіваленту 5,00 (п`яти) доларів США, із врахуванням (включаючи) ПДВ: 0,833 дол. США, що сплачується в гривнях за фіксованим курсом гривні до долару США, встановленим сторонами на 2017 рік, який становить 27,20 грн.
Отже, розмір щомісячної орендної плати за користування нежитловим приміщенням площею 646,55 квадратних метра складає 87 930,80 грн. (у тому числі ПДВ 14 655,13 грн.), що становить еквівалент 3 232,75 доларів СШЛ за курсом 2720,00 грн. за 100 доларів США (а.с. 58). 
Пунктом 7.5. цього Договору передбачено, що повернення нерухомого майна оформляється Актом приймання-передачі, який підписується сторонами.
По закінченню дії зазначеного Договору сторонами було підписано Акт приймання-передачі приміщення від 30.05.2019р., згідно якого орендар передав, а орендодавець прийняв нежитлове приміщення загальною площею 646,55 кв. м., розташоване на першому поверсі за адресою: м Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 23 (а.с.20-21, 54-55).
Однак, як встановлено судом першої інстанції, Інспекція фактично не звільнила орендоване нею приміщення та продовжила його використовувати відповідно до цілей своєї діяльності до 08.01.2020р.
Вказане підтверджується Актами від 03.06.2019р., 08.07.2019р., 12.08.2019р., 10.09.2019р., 08.10.2019р., 18.11.2019р., 27.12.2019р. та 08.01.2020р., які складені та підписані в односторонньому порядку представниками позивача (а.с.22-29, 59-66).
У зв`язку з цим, позивач, визначивши кількість днів користування приміщенням з боку відповідача після підписання Акту приймання-передачі приміщення від 30.05.2019р., нарахував останньому неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення в сумі 1 276 414,84 грн., яку зазначив у позовних вимогах.
При цьому, судова колегія встановила, що у матеріалах справи міститься договір оренди №1 ФТК від 31.05.2019р., який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАРЕНЕРО" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ» (а.с. 124-130) (Договір №1 ФТК).
Відповідно до розділу 1 Договору №1 ФТК ТОВ «МАРЕНЕРО» (орендодавець) передає, а ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ» (орендар) приймає в тимчасове платне користування нежитлове приміщення першого поверху, що знаходиться за адресою: м Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 23, загальною площею 646,55 кв. м.
Пунктом 2.3. Договору №1 ФТК сторони передбачили право орендаря передавати об`єкт оренди або його частину третім особам (у тому числі за договором суборенди, піднайму), письмово повідомивши про це орендодавця.
У випадку неповідомлення орендодавця про передачу об`єкта оренди (його частини) у користування іншим третім особам, орендар сплачує орендодавцю штрафну неустойку у формі штрафу в розмірі 100% орендної плати за місяць, в якому було встановлено таке порушення (п.10.3. Договору №1 ФТК).
Згідно із пунктом 3.2. Договору №1 ФТК строк оренди становить 2 роки з дати підписання сторонами акту приймання-передачі Приміщення.
Відповідно до акту приймання-передачі приміщення від 31.05.2019р. вищезазначене приміщення було передано ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ», отже строк оренди становить з 31.05.2019р. до 31.05.2021р.
Як свідчать матеріали справи, між Інспекцією з питань підготовки та дипломування моряків та ТОВ “ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ”, був укладений Договір оренди №007 від 30.05.2019р. нежитлового приміщення, а саме: частини будівлі БЦ на першого поверсі, що знаходиться за адресою: м Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 23, загальною площею 646,55 кв. м.
При цьому, враховуючи пояснення представника Інспекції та представника третьої особи у судових засіданнях, колегія суддів враховує, що дата Договору оренди №007 є технічною помилкою і фактично вказаний Договір був укладений 31.05.2019р., тобто, у наступний день після підписання між позивачем та відповідачем Акту приймання-передачі приміщення від 30.05.2019р.
У матеріалах справи наявні Фільтрована виписка АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. по ТОВ “ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ” (а.с.183-184) та копії платіжних доручень, відповідно до яких ТОВ “ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ” сплачувало на користь ТОВ «МАРЕНЕРО» суми за оренду приміщення 646,55 кв.м. згідно договору №1 ФТК від 31.05.2019р., а саме:
- від 14.11.2019р. №25 на суму 160  796,99 грн.,
- від 22.10.2019р. №19 на суму 161  184,93 грн.,
- від 22.10.2019р. №20 на суму 13  550,74 грн.,
- від 25.09.2019р. №13 на суму 162  671,98 грн.,
- від 24.09.2019р. №12 на суму 165  258,18 грн.,
- від 09.09.2019р. №6 на суму 16  600,76 грн.,
- від 09.09.2019р. №5 на суму 18  249,94 грн.,
- від 21.08.2019р. №12 на суму 169  396,10 грн.
- від 21.08.2019р. №13 на суму 18  133,49 грн.,
- від 09.07.2019р. №7 на суму 5  851,28 грн.,
- від 09.07.2019р. №5 на суму 348  490,46 грн.
Водночас, як вбачається з наданих Інспекцією на виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 28.04.2021р. доказів, у спірний період Інспекцією з питань підготовки та дипломування моряків здійснювались оплати за Договором оренди №007 від 30.05.2019р. на користь ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ».
Частина документів, що наявна у матеріалах справи, судовою колегією не враховується, оскільки не стосується спірного приміщення.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Приписами ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ст. 283 Господарського кодексу України).
Частиною 2 ст. 795 Цивільного кодексу України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
Пунктом 7.5. цього Договору передбачено, що повернення нерухомого майна оформляється Актом приймання-передачі, який підписується сторонами.
Як свідчать матеріали справи, Інспекція з питань підготовки та дипломування моряків виконала свої зобов`язання за Договором оренди від 20.01.2016р., що підтверджується підписаним без зауважень 30.05.2019р. обома сторонами Акту приймання-передачі приміщення загальною площею 646,55 кв. м., що знаходиться за адресою: м Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 23, що свідчить про повернення відповідачем позивачу спірного приміщення за відповідним Договором.
Вказане одночасно підтверджується укладеним 31.05.2019р. між позивачем та ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ» Договором оренди вищевказаного приміщення загальною площею 646,55 кв. м., що знаходиться за адресою: м Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 23 та відсутністю з боку нового орендаря скарг щодо неможливості використовувати зазначене приміщення.
Навпаки, матеріали справи свідчать, що за використання спірного приміщення загальною площею 646,55 кв. м., що знаходиться за адресою: м Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 23, ТОВ «МАРЕНЕРО» отримувало від нового орендаря - ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ» регулярну орендну плату.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на відсутність у матеріалах справи заперечень позивача щодо отримання від ТОВ «МАРЕНЕРО» відповідних платежів на виконання Договору №1 ФТК.
Таким чином, судова колегія не враховує твердження позивача, що фактичне перебування Інспекції у спірному приміщенні позбавляє позивача розпоряджатися своїм майном та перешкоджає його використанню ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ» на підставі Договору оренди №1 ФТК від 31.05.2019р.
Водночас, фактичне знаходження Інспекції у спірному приміщенні на підставі Договору оренди №007, за умовами якого орендодавцем вже є ТОВ “ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ”, який в свою чергу, орендує вказане приміщення у ТОВ «МАРЕНЕРО» на підставі Договору №1 ФТК, не є підставою для висування позивачем відповідних вимог до відповідача, оскільки перебування останнього у приміщенні загальною площею 646,55 кв. м., що знаходиться за адресою: м Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 23, здійснюється на цілком законних та обґрунтованих підставах.
При цьому, будучи орендарем спірного приміщення за Договором оренди №007, Інспекція належним чином здійснює платежі за користування об`єктом оренди, що підтверджується відповідними матеріалами справи та відсутністю будь-яких зауважень з боку третьої особи у даній справі - ТОВ “ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ”.
Разом з тим, судова колегія враховує, що умовами п. 2.3. Договору оренди №1 ФТК, укладеного між ТОВ "МАРЕНЕРО" та ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ», передбачено зобов`язання третьої особи у даній справі передавати об`єкт оренди або його частину в користування іншим особам (в тому числі за договором суборенди, піднайму) письмово повідомивши орендодавця шляхом надання інформації про відповідних третіх осіб, що унормовується зі статтею 774 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що матеріалами справи не підтверджено письмове звернення ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ» до позивача стосовно наміру укласти із Інспекцією договору суборенди або піднайму. При цьому, представник ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ» зазначав, що таке повідомлення було направлено позивачу електронною поштою, але доказів цього у третьої особи не збереглось.
Виходячи із приписів статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія не враховує наведене твердження представника третьої особи, але вважає, що таке порушення умов договору стосується лише взаємовідносин ТОВ «ФІШЕР ТРЕЙДІНГ КОМПАНІ» та ТОВ "МАРЕНЕРО", відповідальність за що передбачена пунктом п.10.3. Договору №1 ФТК. 
Частина 3 ст. 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а тому, наполягання позивача на стягненні коштів з Інспекції за користування приміщенням, які ТОВ "МАРЕНЕРО" фактично вже отримав від орендаря за Договором №1 ФТК від 31.05.2019р. не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Така позиці викладена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц).
Крім того, Верховним Судом неодноразово зазначалось, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягарі доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини (постанови Верховного Суду від 27.02.2019р. у справі №922/1163/18; від 29.08.2018р. у справі №909/105/15; від 29.08.2018р. у справі №910/23428/17; від 31.01.2018р. у справі № 10/8763/17).
Відповідно до ст.ст. 73-74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до положень статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, зокрема, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції у даній справі обставини та докази на їх підтвердження, судова колегія вважає позовні вимоги ТОВ «МАРЕНЕРО» безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2021 року у справі №916/2693/20 підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду – скасуванню.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЕНЕРО".
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків задовольнити.
Рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2021р. у справі №916/2693/20 скасувати.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЕНЕРО" до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків про стягнення 1 276 414,84 грн. відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЕНЕРО" 19  146,21 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРЕНЕРО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Україна» 28  719,32 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.
Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.
Повний текст постанови складено 20.05.2021р.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.

Суддя                                                                                          Головей В.М.

         Суддя                                                                                          Колоколов С.І.