Ухвала
12 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 646/854/19
провадження № 61-4951ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 
2020 року у складі судді Єжова В. А. та постанову Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Котелевець А. В., Хорошевського А. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про захист прав споживачів,
 
ВСТАНОВИВ:
                                                                                         
Короткий зміст заявлених вимог 
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (дала - АТ «Харківгаз») про захист прав споживачів.
 
Позовна заява мотивована тим, що вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 та споживачем послуг з газопостачання. 14 серпня 2018 року працівниками відповідача складено акт про порушення № 526/18, згідно з яким виявлено несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної мережі, яке виконано шляхом пошкодження вводу газопроводу на глибині 22 см у вигляді отвору, який заглушено за допомогою обмотування фум-ленти і гумою. Пошкодження газопроводу виявлено на території домоволодіння на подвір`ї, воно є прихованим, для його виявлення відбувалося розкриття ґрунту, а тому при виконанні планово-технічних робіт зняття показників лічильника виявити неможливо. При демонтажі фум-ленти і гуми з газопроводу вводу вивільняється отвір на підземному газопроводі до лічильнику газу, що дає змогу для несанкціонованого відбору природного газу поза лічильником газу. Працівники АТ «Харківгаз» здійснили розкриття ґрунту та вилучили частину газової труби, після закінчення зазначених дій не підключили її домоволодіння до газової системи.
 
При обстеженні її домоволодіння не виявлено жодних газових відводів, штуцерів, патрубків, газового обладнання, їх з`єднання, варення, врізання в газорозподільну систему. У самому акті про порушення не вказано, що на території її домоволодіння виявлено несанкціонований газопровід.
 
25 вересня 2018 року відбулось засідання комісії з розгляду актів про порушення, проведення донарахування споживачам природного газу за порушення вимог Кодексу газорозподільних систем по Куп`янському відділенню АТ «Харківгаз», на якому розглянуто складений акт про порушення. Позивач була присутня на вказаному засіданні, висловлювала свої заперечення щодо складеного акту про порушення та щодо відсутності на її подвір`ї несанкціонованого газопроводу, однак, її заперечення комісією не були взяті до уваги, а тому вона відмовилась від підписання протоколу № 216 від 25 вересня 2018 року. Після засідання комісії їй направлена листом вимога про погашення заборгованості від 25 вересня 2018 року № Kh 10-Cu-17377-0918, протокол від 25 вересня 2018 року, акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 25 вересня 2018 року, а також рахунок на оплату заборгованості у розмірі 
117 987,42 грн. У відповідь на зазначену вимогу вона подала заперечення, які залишені відповідачем без задоволення.
 
Зазначала, що жодних фактичних і правових підстав для нарахування їй заборгованості в розмірі 117 987,42 грн та відключення її домоволодіння від мережі газопостачання немає, адже не було ані несанкціонованого газопроводу, ані жодного несанкціонованого відбору газу. Однак, оскільки її домоволодіння відключено від газопостачання, вона не має змоги опалювати будинок та користуватися природним газом для інших потреб. 
 
Зазначеними неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 200 000,00 грн.
 
Посилаючись на те, що акт про правопорушення є неправомірним, оскільки зазначені у ньому відомості, ґрунтуються на припущеннях і не підтверджуються дійсними обставинами обстеження домоволодіння, наявність у газовій трубі отвору не свідчить про несанкціонований відбір природного газу поза лічильником, позивач просила визнати дії АТ «Харківгаз» щодо припинення газопостачання неправомірними; зобов`язати відповідача відновити постачання газу в її домоволодінні; визнати дії АТ «Харківгаз» щодо донарахування їй об`ємів використаного природного газу за період з 14 серпня 2016 року по 14 серпня 
2018 року та вимогу про погашення заборгованості в розмірі 117 987,42 грн неправомірними; стягнути з АТ «Харківгаз» на відшкодування моральної шкоди 
200 000,00 грн. 
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень 
 
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано дії АТ «Харківгаз» щодо донарахування ОСОБА_1 об`ємів використаного природного газу за період з 14 серпня 2016 року по 14 серпня 2018 року, та вимогу про погашення заборгованості в розмірі 117 987,42 грн неправомірними. Зобов`язано АТ «Харківгаз» відновити постачання газу в домоволодіння ОСОБА_1 .
 
Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні позовних вимог 
ОСОБА_1 , в частині визнання дій АТ «Харківгаз» щодо припинення газопостачання споживачу і відшкодування моральної шкоди, відмовлено.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Харківгаз» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 
2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, у якій заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має значний суспільний інтерес та виняткове значення для заявника.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
За змістом пункту 5 частини шостої статті 19ЦПК України малозначними справам є справи про захист прав споживачів, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Предметом спору в даній справі є вимоги про захист прав споживача, шляхом визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн .
 
Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
 
Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Щодо доводів касаційної скарги про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики 
 
Наявність фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики заявник обґрунтовує посиланням на не урахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду викладених у постановах від 27 грудня 
2018 року у справі № 628/1802/16-ц, від 21 березня 2019 року у справі 
№ 635/1719/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 311/2314/16, від 18 вересня 2019 року у справі № 415/1052/16-ц, від 21 листопада 2019 року у справі 
№ 627/880/17, від 17 лютого 2021 року у справі № 626/1739/17.
 
Перевіривши наведені заявником доводи, Верховний Суд вважає їх неспроможними, оскільки рішення судів не суперечать висновкам викладеним у наведених постановах Верховного Суду, у кожній із зазначених справ, встановлені судами фактичні обставини є відмінними від обставин встановлених судами у цій справі. Заявник не навів прикладів неоднакового застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права у подібних правовідносинах, які б свідчили про те, що оскаржувані судові рішення не відповідають усталеній судовій практиці, а тому касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Посилання заявника не урахування судами попередніх інстанцій висновків викладених у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі 
№ 361/6026/16-ц є безпідставними, оскільки викладені у зазначеній постанові висновки, стосуються правильного застосування положень процесуального законодавства, зокрема підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
 
Посилання АТ «Харківгаз» на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для заявника виняткове значення є необґрунтованими. Посилаючись на наявність зазначених обставин, заявник не навів обґрунтованих доводів, в чому полягає значний суспільний інтерес зазначеної справи, та виняткове значення для заявника, а сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі не свідчить про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів наявності виключних підстав, які відповідно до положень ЦПК України є підставою для касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 
07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 2, 5 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 
2020 року ОСОБА_2 та постанову Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про захист прав споживачів, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:        	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак