Ухвала
Іменем України

14 травня 2021 року
м. Київ
Справа № 175/3120/20
Провадження № 51-2426 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого                 ОСОБА_5 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від                       17 лютого 2021 року щодо 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області вироком від 23 грудня 2020 року визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286  КК України, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6                          150 000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_5 07 липня 2020 року приблизно о 02:25 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Golf», в районі повороту на с. Антонівка Дніпровського району Дніпропетровської області, біля електричної опори № 58, проявляючи злочинну самовпевненість, крайню неуважність до дорожньої обстановки, порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3.б, 12.1 Правил Дорожнього руху України, не обрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїзної частини на ліве узбіччя по ходу свого руху, де допустив перекидання автомобіля на лівий бік з подальшим контактуванням правою бічною частиною та дахом автомобіля з нерухомою перешкодою – деревом, та з подальшим падінням автомобіля на дах. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру ОСОБА_7 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, в результаті чого останній помер на місці події. Пасажир ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких померла в лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пасажир ОСОБА_9 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості з подальшим розладом здоров'я строком понад 3 тижні.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 – без задоволення.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги захисник ОСОБА_4 просить змінити вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області та пом`якшити призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі до мінімальної межі санкції ч. 3 ст. 286 КК України.
Захисник вважає, що  суди при призначенні покарання належним чином не врахували обставини, що пом`якшують покарання, і дані про особу винного, його позитивну характеристику за місцем проживання та навчання, вчинення злочину з необережності, відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілим, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та поведінку після вчинення злочину.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо доведеності винуватості  ОСОБА_5  у вчиненні інкримінованого злочину та кримінально-правова оцінка його діяння за ч. 3 ст. 286 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Стосовно доводів захисника щодо суворості призначеного засудженому  покарання та можливості його пом`якшення, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Частиною 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Вирішення судом питання про призначення  ОСОБА_5 покарання ґрунтується на наведених вимогах закону. 
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, вік засудженого, дані про його особу, який раніше не судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а також відношення останнього до вчиненого. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, повне визнання вини, відшкодування матеріальної шкоди потерпілим в повному обсязі Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, урахувавши зазначені у вироку обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також думки потерпілих та представника потерпілого, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, дійшов висновку про те, що вказані в апеляційній скарзі обставини були належним чином враховані судом першої інстанції, а призначене ОСОБА_5 покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. 
Тому колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для зміни судового рішення з метою пом`якшення призначеного покарання у зв`язку з його явною несправедливістю через надмірну суворість з підстав, що зазначені у касаційній скарзі.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційних скарг, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                             ОСОБА_3