Ухвала
 
15 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 495/2643/17
провадження № 61-9325ск21  
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеськоїобласті від 29 жовтня 2019 рокута постанову Одеського апеляційного суду від  05 травня 2021 року у справі за первісним позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,  ОСОБА_9 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
встановив:
02 червня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку надіслали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеськоїобласті від 29 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від  05 травня 2021 року у вищевказаній справі.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
У разі якщо у касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само із урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.
Заявники сплатили судовий збір у розмірі 1 280, 00 грн за подання касаційної скарги на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеськоїобласті від 29 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від  05 травня 2021 року в частині оскарження первісного позову ОСОБА_4  про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. 
Проте заявниками оскаржуються зазначені вище судові рішення також і в частині зустрічного позову    ОСОБА_1 ,   ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Отже,  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеськоїобласті від 29 жовтня 2019 рокута постанову Одеського апеляційного суду від  05 травня 2021 року в частині оскарження зустрічного позову    ОСОБА_1 ,   ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.  
ОСОБА_1 та  ОСОБА_3  звернулися до суду ззустрічнимпозовому травні 2018року.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з зустрічним позовом), ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704, 80 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 810, 00 грн).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 1 762, 00 грн.
Таким чином, за подання касаційної скарги у частині оскарження зустрічного позову (про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю) заявникам необхідно подати до Верховного Суду інформацію про ціну позову (вартість спірного майна, стосовно якого позивачі за зустрічним позовом оскаржують судові рішення), надати докази на підтвердження цієї обставини, а також доплатити судовий збір за вказаними вище ставками (з урахуванням ціни позову) за вимогу майнового характеру.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.                     р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.
Також відповідно до пунктів 3 та 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); рішення (ухвала), що оскаржується. 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 таОСОБА_3 не зазначають третю особу ОСОБА_6 , її місце проживання чи перебування.
Окрім цього, заявники у прохальній частині касаційної скарги просять скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 травня 2021 року. 
Проте заявниками долучено до касаційної скарги копію рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2019 року. 
Тому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги. 
Крім того, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено підстави (підстав), передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).
Таким чином, заявникам необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням всіх учасників справи, зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), з уточненням прохальної частини касаційної скарги, а також доплатити судовий збір за подання касаційної скарги.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положеннястатті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникам строк для усунення її недоліків.
Керуючись статями 185, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеськоїобласті від 29 жовтня 2019 рокута постанову Одеського апеляційного суду від  05 травня 2021 року залишити без руху. 
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали. 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                М. Ю. Тітов