ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

07 червня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №586/681/19 
Номер провадження 22-ц/816/766/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
сторони справи: 
позивач - Середино - Будська районна державна адміністрація Сумської області, 
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Середино - Будського районного суду Сумської області від 04 березня 2021 року в складі судді Темірова Ч.М., ухваленого в м. Середино-Буда,

                                                        в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у червні 2019 року, в якому після уточнення, Середино - Будська районна державна адміністрація Сумської області просила стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 80724,59 грн сплачених за навчання, 2943,21 грн - інфляційні нарахування, 1127,93 грн - 3% річних, 13413,55 грн - пеня, та 1921,00 грн судових витрат.
Свої вимоги мотивує тим, що 17.07.2009 між Середино - Будською районною державною адміністрацією Сумської області та ОСОБА_1 був укладений договір № 9, за умовами якого відповідач зобов`язалась здобути вищу освіту за обраною спеціальністю за рахунок коштів позивача та по завершенню навчання на умовах державного розподілу відпрацювати в установах Середино - Будського району за пропозиціями позивача протягом трьох років. Проте відповідач в порушення умов договору не відпрацювала у визначеному позивачем закладі охорони здоров`я встановлені три роки, звернулась до останнього із заявою про припинення даного договору та зобов`язалась виплатити кошти, сплачені за її навчання, у розмірі пропорційно відпрацьованого часу, а саме 80 724,59 грн. Але з часу звільнення і до моменту подання позовної заяви відповідач добровільно свої зобов`язання не виконала та грошові кошти не сплатила, через що і стало підставою звернення до суду з позовом. 
Рішенням Середино - Будського районного суду Сумської області від 04.03.2021 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Середино - Будської районної державної адміністрації Сумської області суму боргу в розмірі 84 795,73, яка складається з витрат за навчання, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у сумі пропорційного розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 658,59 грн.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було виконано умови укладеного між сторонами у справі договору, тому кошти сплачені за навчання підлягають задоволенню в розмірі пропорційно відпрацьованого часу - 80724,59 грн. Крім того, ОСОБА_1 не виконала зобов`язання у семиденний строк з моменту отримання письмової вимоги позивача, тому з неї підлягають стягненню інфляційні втрати та сума трьох процентів річних в розмірі 2 943,21 грн та 1 127,93 грн відповідно. Вимоги про стягнення пені є необґрунтованими, оскільки така відповідальність сторонами договору у визначеному законом порядку не погоджувалась. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
При цьому вказує, що не була забезпечена житлом за місцем роботи, а нерегулярне сполучення громадського транспорту створювало великі незручності та матеріальні затрати на добирання до місця роботи. Крім того, роботодавець систематично порушував строки виплати заробітної плати, яка була мінімальною, виплачував її не у повному обсязі. Про вказані обставини було відомо позивачу та не було здійснено жодних заходів для їх усунення, що і стало підставою для подання нею заяви про звільнення. Вказує, що на час звільнення з нею не було проведеного повного розрахунку. Всі ці обставини свідчать про систематичне порушення роботодавцем її прав не тільки як працівника, а й молодого спеціаліста, тому вона не має обов`язку з повернення коштів. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не направлено. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, 01.09.2009 між року Середино - Будською районною державною адміністрацією Сумської області та Сумським державним університетом був укладений договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг № 1099, відповідно до якого Сумський державний університет взяв на себе зобов`язання здійснити навчання (підготовку) ОСОБА_1 за денною формою навчання з напрямом підготовки медицина стоком з 01.09.2009 по 01.07.2015. Загальна вартість послуги за даним договором складала 91 300 грн (а.с.12, 13).
08.07.2015 року між Середино-Будською районною державною адміністрацією Сумської області, КЗ Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» та ОСОБА_1 був укладений договір № 19-7/15 про стажування в інтернатурі, відповідно до якого КЗ Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» зобов`язується за рахунок коштів позивача здійснити стажування в інтернатурі лікаря-інтерна, ОСОБА_1 , за спеціальністю отоларингологія за навчальним планом і програмою строком на 10 місяців, загальна вартість послуги склала 3386,88 грн (а.с.14-17).
22.07.2015 року між Середино-Будською районною державною адміністрацією, Харківською медичною академією післядипломної освіти та ОСОБА_1 був укладений договір № 2705-Інт про навчання в інтернатурі, за умовами якого Харківська медична академія післядипломної освіти бере на себе зобов`язання надати освітню послугу підготовки в інтернатурі первинна післядипломна спеціалізація на кафедрі Отоларингології та дитячої отоларингології за спеціальністю отоларингологія на строк навчання з 01.09.2015 до 29.02.2016, з 03.01.2017 до 30.06.2017, загальна вартість послуг склала 26 400 грн (а.с.18).
Також, 17.07.2009 між Середино-Будською районною державною адміністрацією Сумської області та ОСОБА_1 був укладений цивільно-правовий договір № 9, за умовами якого відповідачка зобов`язалась успішно пройти навчання у Сумському державному університеті з метою отримання вищої освіти за обраною спеціальністю, а позивач, в свою чергу, зобов`язався сплатити грошові кошти у повному обсязі за повний курс навчання та по закінченню навчання студента (інтерна) працевлаштувати його (а.с.19-21).
Відповідно до п.2.3 зазначеного договору студент (інтерн) зобов`язується після закінчення навчання відпрацювати в установах, організаціях Середино - Будського району за пропозиціями Середино-Будської районної державної адміністрації на протязі трьох років, а відповідно до п. 2.4 при відмові відпрацювати встановлений цим договором термін повернути Середино - Будській районній державній адміністрації сплачені за навчання грошові кошти.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, сплативши за навчання відповідачки грошові кошти у загальній сумі 121 086 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с.28-36).
В свою чергу, відповідач закінчила у 2015 році Сумській державний університет, отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа», здобула кваліфікацію «Лікар», що підтверджується копією диплома спеціаліста серії НОМЕР_1 від 30.06.2015, в період з 03.08.2015 по 30.06.2017 навчалась в інтернатурі по спеціальності «Отоларингологія» та отримала звання лікаря-спеціаліста по спеціальності «Отоларингологія», отримала сертифікат, що підтверджується копією листа Харківської медичної академії післядипломної освіти від 11.07.2019 01-10/1571, а також наказом головного лікаря Середино - Будської центральної районної лікарні від 01.08.2017 № 54-К була прийнята на посаду лікаря-отоларинголога поліклініки (а.с. 23, 44, 45).
02.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась із письмовою заявою до голови Середино-Будської районної державної адміністрації, у якій просила припинити договір № 9 від 17.017.2009 року, сплачені за навчання грошові кошти за договорами № 1099 від 01.07.2009, №19-7/15 від 08.07.2015, № 2705-Інт від 22.07.2015 зобов`язується повернути позивачеві пропорційно відпрацьованому часу (а.с.24). 
31.07.2018 року ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади за угодою сторін за її ініціативою (а.с. 22).
19.11.2018 року позивачем направлено ОСОБА_1 лист про повернення коштів, сплачених за навчання, в якому остання була попереджена про стягнення заборгованості у судовому порядку в разі невиконання нею зобов`язання, даний лист відповідачка отримала 23.11.2018 року (а.с.25-27).
Кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті. 
З розрахунку заборгованості за зобов`язанням, наданим позивачем, сума заборгованості станом на 19.06.2019 року становить 98 209,28 грн, з яких: заборгованість за зобов`язанням - 80 724,59 грн, інфляційні нарахування - 2 943,21 грн, три проценти річних від простроченої суми - 1 127,93 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання - 13 413,55 грн (а.с.72-73).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). 
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Обов`язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що були погоджені між сторонами, а саме: випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу; незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням; у разі, якщо його звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати, - визначено: ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» (що була чинною з 23.03.1996 року по 06.09.2014 року, пунктом 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23.01.1996 року № 77/96, п. 14 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням» від 22.08.1996 року № 992 та пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25.12.1997 року № 367, в редакції, що були чинні на час виникнення спірних правовідносин. 
Також, частиною 2 статті 625 ЦК України на боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, покладено обов`язок сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для частково задоволення вимог позову про стягнення суми коштів, сплачених за навчання пропорційно відпрацьованого часу, оскільки по завершенню навчання ОСОБА_1 не було відпрацьовано три роки за місцем призначення на роботі. Крім того, у зв`язку з не виконанням ОСОБА_1 вимоги про повернення коштів у визначений позивачем строк, суд правомірно застосував положення ст. 625 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги з приводу звільнення у зв?язку з неналежними умовами праці не заслуговують на увагу, оскільки позивача було звільнено не на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (не виконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), а за угодою сторін. Доказів протилежного відповідачем, у відповідності до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, надано не було.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані при вирішенні справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а), г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

                                                         п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Рішення Середино - Будського районного суду Сумської області від 04 березня 2021 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -                                                                                             С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                         В.І. Криворотенко

                                                                                                                    О.І. Собина