Ухвала    
 
05 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 129/2416/20
провадження № 61-2614 ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Задніпровський Ігор Євгенович, на постанову Вінницького апеляційного суду від 02 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом. 
Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області                                     від 12 листопада 2020 рокупозов  ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк шість місяців для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась                               ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2 .
Постановою Вінницького апеляційного суду від 02 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2020 рокускасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
До Верховного Суду 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 02 лютого 2021 року у вказаній вище справі.
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2021 року указану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
У березні 2021 року на адресу Верховного Суду надійшла уточнена редакція касаційної скарги, в якій міститься посилання на статті 389, 392, 411 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження судового рішення.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду   (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
Всупереч положень пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України  ОСОБА_1 не вказує, який конкретно випадок, передбачений                 пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України є виключною підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі.
Узагальнене посилання на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постанови Верховного Суду, без зазначення та обґрунтування випадків, визначених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
Враховуючи передбачений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного процесу, за наданої редакції касаційної скарги суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно на власний розсуд виокремити певну підставу касаційного оскарження судового рішення.
Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК Україниу разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
Оскільки заявником надано уточнену редакцію касаційної скарги без зазначення конкретних підстав касаційного оскарження, наявність яких є обов`язковою вимогою до змісту касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали Верховного Суду від 01 березня              2021 року заявником не виконано, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження та є підставою для визнання касаційної скарги  ОСОБА_1 неподаною та повернення її заявнику. 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Задніпровський Ігор Євгенович, на постанову Вінницького апеляційного суду від 02 лютого 2021 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     О. В. Білоконь