ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/19971/20	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 33/817/144/21 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши в м. Тернополі з участю представника особи, що притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 , - адвоката Вереса М. Я., адміністративну справу відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , студента ТНТУ,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнено із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. в дохід держави.
Не погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вважає, що зміст протоколу не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП в частині опису суті адміністративного правопорушення, зокрема, в протоколі зазначено серію, номер та марку технічного пристрою “Драгер”, який не відповідав матеріалам справи.
Посилається на те, що місцевий суд безпідставно як на доказ його вини послався на письмові пояснення свідків, не допитавши їх при цьому безпосередньо в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає, що їхні письмові пояснення не можуть бути беззаперечним доказом. Крім цього, у долученому до матеріалів справи відеозапису не встановлено свідків, які нібито були присутні при тому, коли йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Одним із доводів апелянта є те, що адміністративні матеріали щодо нього містили свідоцтво про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/3932 - газоаналізатора “Alcotest Drager” 7510 заводський № ARMF-0310 чинного до 05.08.2020, хоча адміністративне правопорушення було вчинено 15.11.2020.
Зазначає, що місцевий суд без належної мотивації причин відмовив у задоволенні клопотання про витребування оригіналу свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.
Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що відеозаписи, наявні в матеріалах справи, не відображають вірного часу настання події. Крім того, вони є неповними, оскільки не містять відомостей щодо заперечень ОСОБА_1 на те, що він знаходиться в стані алкогольного сп”яніння. 
Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У судове засідання апеляційного суду не з`явився апелянт ОСОБА_1 , хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
У судове засідання апеляційного суду з`явився представник ОСОБА_1 - адвокат Верес М. Я., який не заперечував щодо розгляду справи у відсутності його підзахисного, а тому вважаю за можливе розглянути справу у відсутності останнього.
Крім цього, адвокат Верес М. Я. в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що місцевий суд постановою від 21.01.2021 направив матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській обл. Департаменту патрульної поліції для належного оформлення, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП, так як обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. На думку адвоката Вереса М. Я., в цьому випадку місцевий суд взяв на себе функцію обвинувачення.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника особи, що притягується до адмінвідповідальності - ОСОБА_1 , - адвоката Вереса М. Я., який просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з таких міркувань.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 15 листопада 2020 року о 01 год. 52 хв. в м. Тернополі по вул. Злуки, 15 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta» р.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з застосуванням технічного приладу «Drager Alcotest 7510» № ARMF 0310 (повірка дійсна до 27.08.2021 року) та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію” поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, серія ЕАМ №3432088 від 15.11.2020 року, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Jetta» р.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2. “б” ПДР України — порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.
Згідно зазначеної постанови, яку він не оскаржував, ОСОБА_1 за вищевказане порушення Правил дорожнього руху був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 425 грн.
Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 “а” Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №038626 від 15 листопада 2020 року, складеного заступником командира роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП старшим лейтенантом поліції Гладчуком Ю. С., 15 листопада 2020 року о 02 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta» р.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з застосуванням технічного приладу «Drager Alcotest 7510» № ARMF 0310 (повірка дійсна до 27.08.2021 року) та проїхати в медичний заклад відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису, під час спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тобто ті, які зазначені в п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. 
Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав. 
Зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків — ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Після цього інспектором поліції відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №038626 від 15 листопада 2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.
Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.
Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена і письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу - газоаналізатора Drager Alcotest 7510 №ARMF - 0310 (повірка дійсна до 27.08.2021 року) та в медичному закладі, від чого останній відмовився в категоричній формі. 
Вказані вище письмові пояснення свідків підписані ними власноруч та сумнівів не викликають.
Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення та поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою технічного приладу — газоаналізатора Drager Alcotest 7510 №ARMF – 0310 Drager Alcotest 7510 №ARMF - 0310, так і в медичному закладі.
Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.
Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так і з матеріалами справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи про незаконність постанови суду у зв`язку з тим, що судом першої інстанції не допитано свідків, є безпідставними, оскільки зазначені апелянтом відомості не викликані необхідністю з`ясування безпосередньо у свідків таких обставин, які з достовірністю встановлені здобутими по справі вищенаведеними доказами.
Посилання апелянта на те, що адміністративні матеріали щодо нього містили свідоцтво про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/3932 газоаналізатора “Alcotest Drager” 7510 заводський № ARMF-0310 чинне до 05.08.2020, хоча адміністративне правопорушення було вчинено 15.11.2020, спростовується наступним.
21.01.2021 постановою місцевого суду матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 були направлені для належного оформлення до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.
01.02.2021 начальником відділу адміністративної практики Р. Хом`яком матеріали справи належно оформлені, а саме: долучено копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - газоаналізатора Alcotest 7510 №ARMF-0310, яке чинне до 27.08.2021 та направлені до місцевого суду для подальшого розгляду справи.
Також, як вбачається із змісту свідоцтва №12-01/5316 про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора “Alcotest Drager” 7510 заводський № ARMF-0310, видане 27.08.2020, а протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №038626 був складений 15.11.2020, тобто на момент вчинення правопорушення даний технічний засіб пройшов повірку, а тому твердження адвоката Вереса М. Я. є неспроможними. 
Всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, інших доказів, які б могли поставити під сумнів рішення суду першої інстанції, не надано.
Таким чином, приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено суддею з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 15 лютого 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін. 
Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя