ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3721/21 Справа № 201/9120/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: 
                головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М., 
               за участю секретаря – Піменової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Кабінет Міністрів України про визнання незаконним та скасування рішення 
за апеляційною скаргою Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «ПриватБанк» про визнання незаконним та скасування рішення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19 серпня 2020 року на засіданні комітету Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» було прийнято рішення звернутися до наглядової ради Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Кабінету Міністрів України із вимогами про розірвання трудового договору з головою правління АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 , оформлене протоколом № 51/1 від 19.08.2020. В якості обґрунтування оскаржуваного рішення відповідач посилався на порушення позивачем трудового законодавства, зокрема ст. ст 21,46 КЗпП України. В той же день,19.08.2020, за наслідками прийняття вказаного рішення на адресу наглядової ради Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Кабінету Міністрів України із вимогами про розірвання трудового договору з головою правління АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 в порядку ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. 45 КЗпП України. Позивач вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та незаконним, всі його доводи є надуманими та непідтверженими. Крім того, оскаржуване рішення прийняте за відсутності повноважень, з огляду на відсутність колективного договору між відповідачем та банком. Ураховуючи вказане, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати вказане рішення (том 1 а.с.1-10).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Кабінет Міністрів України про визнання незаконним та скасування рішення - задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення Комітету Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», оформленого протоколом №51/1 від 19 серпня 2020 року, про звернення до Кабінету Міністрів України з вимогою про розірвання трудового договору з ОСОБА_3 .
Стягнуто з Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1681 гривня 60 копійок (том 1 а.с. 247-249).

В апеляційній скарзі Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» посилаючись на незаконність рішення суду, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило, скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові (том 2 а.с.4-7). 

В порядку ст. 360 ЦПК України, від АТ КБ “ПриватБанк” надійшов відзив на апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просили, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Судом першої інстанції встановлено, що 19 серпня 2020 року на засіданні комітету Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» було прийнято рішення про направлення до наглядової ради Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Кабінету Міністрів України із вимогами про розірвання трудового договору з головою правління АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 , оформлене протоколом № 51/1 від 19.08.2020.
Оскаржуване рішення було надіслано Кабінетом Міністрів України на адресу АТ КБ «ПриватБанк», де позивач є головою правління та фактично отримане 02.09.2020, відповідно саме з цієї дати розпочався двотижневий строк на оскарження рішення, який діяв до 17.09.2020, позов було направлено до суду в межах строку, передбаченого законодавством.
З преамбули Протоколу № 51/1 від 19 серпня 2020 року вбачається, що відповідач має статус первинної профспілкової організації та об`єднує осіб, які працюють в банку. Однак, жодних відомостей про підписання колективного договору в оскаржуваному рішенні не зазначено. Але такий колективний договір між банком та відповідачем ніколи не укладався.
З урахуванням відсутності відповідного колективного договору, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, на сьогодні відсутні правові підстави для задоволення вимог сторони відповідача, розгляду оскаржуваного рішення та вимоги про розірвання відповідно до приписів ст. 33 Закону про профспілки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи відсутність колективного договору, укладеного між банком та відповідачем та з урахуванням наявності інших профспілкових організацій у банку, оскаржуване рішення було прийняте відповідачем без наявності законних повноважень, а тому є незаконним та підлягає скасуванню. 

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції. 
Пред`являючи на підставі статі 45 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» вимогу про розірвання трудового договору з головою правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» П. Крумханзлом, відповідач посилався на те, що голова правління банку порушує положення трудового законодавства, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що становить загрозу правам та законним інтересам банку, профспілки та держави.
Правове становище професійних спілок, їх статус та повноваження регулюються КЗпП України, Законами України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», «Про колективні договори і угоди», «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» та іншими нормативно-правовими актами.
Працівники мають право, зокрема, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку. Первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Первинні профспілкові організації здійснюють свої повноваження через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не утворюються, – через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів професійної спілки, який діє в межах прав, наданих Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статутом професійної спілки (стаття 2, частини перша, друга статті 246 КЗпП України).
Права професійних спілок, їх об`єднань визначаються Конституцією України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами (стаття 244 КЗпП України).
Згідно зі статтею 45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред`явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.
Перелік повноважень виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації передбачений статтею 247 КЗпП України, згідно з пунктом 9 якої виборний орган первинної профспілкової організації приймає рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», законодавство про працю, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори.
Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди.
При розгляді справ, пов`язаних з вимогами профспілкового чи іншого, уповноваженого на представництво трудовим колективом органу, про розірвання трудового договору (контракту) з керівником або усунення його із займаної посади, слід виходити з того, що згідно зі статтею 45 КЗпП України така вимога може бути заявлена профспілковим чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, який за дорученням трудового колективу підписав колективний договір (пункт 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).
Відповідно до статті 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Установивши, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем колективний договір не укладався, у банку діє 21 організація профспілок з різним статусом, та за відсутності належних і допустимих доказі на підтвердження порушень позивачем законодавства про працю та Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 .
Такі висновки судів узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 11 червня 2018 року у справі № 804/2581/16, від 11 грудня 2019 року у справі № 266/4331/17.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції помилково було застосовано стару редакцію ст. 45 КЗпП України, оскільки чинна редакція вказаної статті не містить посилання на необхідність укладання колективного договору, колегія суддів відхиляє, оскільки необхідність у наявності правового зв`язку між діяльністю профспілки та підприємства регламентована ст. 10 КЗпП України, ст. 19 Закону України “Про профспілки” та ст. 1,3,7 Закону України “Про колективні договори та угоди”. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відсутність у відповідача права на прийняття рішень про звільнення Голови Правління Банку також підтверджена в судовому порядку по аналогічним спорам про розірвання трудового договору з позивачем (справа №201/10081/19 та №201/1426/20). 
Аргументи апеляційної скарги обґрунтованість оскаржуваних рішень не спростовують, зводяться до незгоди з висновками судів та необхідності здійснення переоцінки фактичних обставин справи. 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення. 

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року - залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: