Постанова
Іменем України
 
14 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 757/70960/17-ц
провадження № 61-14233св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
стягувач - житлово-будівельний кооператив «Десна»,
боржник -  ОСОБА_1 ,
державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Норка Євгеній Віталійович,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року у складі судді: Кондратенко О. О. та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2020 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., Пікуль А. А.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст вимог скарги
 
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у місті Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Державної казначейської служби України, державного виконавця ВДВС Шевченківського району м. Києва Норки Є. В., слідчого 2-го територіального відділу поліції Шевченківського УП ГУ Національної поліції України у м. Києві Хоморецького С.О. про відшкодування шкоди завданої незаконними діями Державної виконавчої служби та бездіяльності національної поліції м. Києва у кримінальному провадженні.
 
Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва вимоги, що повинні розглядатись за правилами глави VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» роз?єднано в окремі самостійні провадження, а саме: вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконними та скасування постанов у виконавчому провадженні № 42514155, винесених державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Норкою Є. В., а саме: постанови від 06 травня 2014 року про арешт майна; постанови від 20 червня 2014 року про розшук арештованого майна - автомобіля Тоуота Саmгу 1997 р. в. д/н НОМЕР_1 ; постанови від 12 лютого 2015 року про стягнення з пенсійних нарахувань виконавчого збору.
 
Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Норки Є. В. ВДВС Шевченківського району міста Києва від 20 червня 2014 року у виконавчому провадженні №42514155 про розшук арештованого майна відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року, ухвалу Печерського районного суду міста Києва 03 серпня 2018 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Норки Є.В. від 20 червня 2014 року про розшук арештованого майна - скасовано, а справу направлено для розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва за встановленою підсудністю.
 
Скарга мотивована тим, що оскаржені постанови державним виконавцем винесено з порушеннями чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин, що порушило права боржника у виконавчому провадженні. Вжиті державним виконавцем заходи не співмірні і суперечать підпункту 8 пункту 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження». Накладення арешту на автомобіль відбулося з порушенням, оскільки автомобіль придбаний у шлюбі і є спільною власністю подружжя. Також зазначила, що державним виконавцем було порушено порядок направлення постанов та їх вручення, а також при їх винесенні не враховано приписи частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження». Під час проведення виконавчих дій, державним виконавцем 12 лютого 2015 року винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника, відповідно до якої, накладено арешт на її пенсійний рахунок.
 
ОСОБА_1 просила визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Норки Є. В. ВДВС Шевченківського району м. Києва у виконавчому провадженні № 42514155:
від 06 травня 2014 року про арешт майна;
від 20 червня 2014 року про розшук арештованого майна - автомобіля Тоуота Саmгу 1997 року випуску д/н НОМЕР_1 ;
від 12 лютого 2015 року про стягнення з пенсійних нарахувань виконавчого збору.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2020 року, скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Норки Є. В., заінтересована особа: житлово-будівельний кооператив «Десна», залишено без задоволення.
 
Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Норкою Є. В. було примусово виконано виконавчий лист № 761/6672/13-ц, від 07 березня 2014 року Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 10 799,48 грн на користь ЖБК «Десна» у виконавчому провадженні № 42514155. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (частини перша, третя статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на час винесення постанови). Згідно відповіді управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у місті Києві від 27 лютого 2018 року, виконавча постанова від 16 лютого 2018 року ВП № 45514155 про припинення розшуку майна боржника опрацьована, транспортний засіб зазначений у постанові знято з обліку ІС Відеоконтроль - Рубіж з розшуку. Тому суди зробили висновок про відмову у задоволенні скарги.
 
Колегія суддів відхилила доводи щодо спрямованості дій державного виконавця Норки Є. В. на відчуження майна ОСОБА_1 у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки дії державного виконавця були направлені на виконання рішення суду. Оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Десна» заборгованості за житлово-комунальні послуги відповідно до виконавчого листа у справі № 761/6672/13-ц було виконано, а провадження по справі закінчено, тому відсутні підстави для визнання незаконними та скасування постанови державного виконавця Норки Є. В. ВДВС Шевченківського району м. Києва у виконавчому провадженні № 42514155 від 06 травня 2014 року про арешт майна; постанову від 20 червня 2014 року про розшук арештованого майна - автомобіля Тоуота Саmгу 1997 року випуску д/н НОМЕР_1 ; постанову від 12 лютого 2015 року у виконавчому провадженні № 42514155 про стягнення з пенсійних нарахувань виконавчого збору.
 
Аргументи учасників справи
 
У вересні 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення в частині вимог про визнання незаконними постанов державного виконавця Норки Є. В. ВДВС Шевченківського району м. Києва у ВП № 42514155 від 06 травня 2014 року про арешт майна; від 20 червня 2014 року про розшук арештованого майна (автомобіля Тоуота Саmгу 1997 р. в. д/н НОМЕР_1 ); від 12 лютого 2015 року про стягнення з пенсійних нарахувань виконавчого збору, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що протягом всього виконавчого провадження державний виконавець порушував чинне законодавство, що має ознаки кримінального правопорушення. На момент відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 була стягувачем у виконавчому провадженні № 42333998, тому вимоги ЖБК «Десна» могли бути задоволені за рахунок коштів у виконавчому провадженні № 42333998. Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена за адресою, яка не вказана у виконавчому листі. Суперечливим є висновок судів про те, що у день відкриття виконавчого провадження було направлено запити про наявність зареєстрованого майна боржника і відкритих банківських рахунків. Арешт на майно було накладено до моменту отримання боржником інформації про відкриття виконавчого провадження. Автомобіль, на який накладено арешт, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Державним виконавцем не було надано відповідь на заяву про зупинення виконавчого провадження. Державний виконавець наклав арешт на пенсійний рахунок, проте відповідну постанову боржнику не надіслав. Стягнення виконавчого збору з періодичних платежів суперечить частині другій статті 28 Закону України «Про виконавче провадження». Після закінчення виконавчого провадження розшук автомобіля не був припинений. Державний виконавець допустив порушення при наданні на вимогу суду матеріалів виконавчого провадження. Необґрунтовано було відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Гаращенка Д. Р. Суд зобов`язаний оцінити на предмет законності дії державного виконавця, навіть у разі, якщо виконавче провадження було закінчене.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 11 листопада 2020 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права).
 
Позиція Верховного Суду
 
Суди встановили, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2013 року задоволено позовні вимоги у справі № 761/6672/13-ц за позовом ЖБК «Десна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
 
07 березня 2014 року ЖБК «Десна» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа у справі № 761/6672/13-ц.
 
07 березня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва на підставі заяви ЖБК «Десна» видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Десна» боргу у загальній сумі 10 799, 48 грн.
 
У виконавчому листі зазначено адресу боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .
 
13 березня 2014 року на адресу ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві надійшла заява стягувача - ЖБК «Десна» про відкриття виконавчого провадження у справі № 761/6672/13-ц.
 
У заяві стягувач зазначив адресу боржника - ОСОБА_1 АДРЕСА_2 .
 
Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 14 березня 2014 року було відкрито виконавче провадження № 42514155 по виконанню виконавчого листа № 761/6672/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Десна» боргу у сумі 10 799, 48 грн.
 
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження була зазначена наступна адреса боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .
 
08 травня 2014 року постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена за зазначеною адресою.
 
ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження отримала 23 травня 2014 року.
 
25 листопада 2014 року постановою державного виконавця Норкою Є. В. було виправлено описку у постанові про відкриття виконавчого провадження, та зазначено адресу боржника ОСОБА_1 згідно з виконавчим документом АДРЕСА_3 .
 
14 березня 2014 року, до управління ДАІ у місті Києві, ДПІ у Шевченківському районі, ПФУ у Шевченківському районі направлено запити щодо надання інформації про наявність зареєстрованого майна боржника, та повідомлення про наявність відкритих банківських рахунків боржника в банківських установах.
 
Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Норки Є. В. від 06 травня 2014 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.
 
Згідно повідомлення Управління державної автомобільної інспекції в м. Києві від 02 червня 2014 року, транспортний засіб автомобіль Тоуота Саmгу 1997 року випуску д/н НОМЕР_1 , належний ОСОБА_1 поставлено на автоматизований облік до А/С «арешт» під: арешт, заборона на відчуження.
 
Постановою державного виконавця Норки Є. В. органу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції від 20 червня 2014 року оголошено розшук майна боржника транспортний засіб Тоуота Саmгу 1997 року випуску, д/н НОМЕР_1 , належний ОСОБА_1 .
 
Згідно повідомлення Управління державної автомобільної інспекції в м. Києві від 16 серпня 2014 року, транспортний засіб автомобіль Тоуота Саmгу 1997 року випуску НОМЕР_1 , належний ОСОБА_1 поставлено на автоматизований облік до А/С «розшук».
 
Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Норки Є. В. від 12 лютого 2015 року було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до якого постановлено, проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику, після відрахування податків, в розмірі 20 % заробітку, до погашення боргу у сумі 8 329, 48 грн, виконавчого збору у розмірі 1 079,95 грн та витрати виконавчого провадження у розмірі 1 000 грн.
 
Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Норки Є. В. від 16 лютого 2018 року виконавчого провадження № 42514155, з примусового виконання виконавчого листа № 761/6672/13-ц, виданого 07 березня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 10 799,48 грн на користь ЖБК «Десна» закінчено, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Борг сплачено, виконавчий збір і витрати на проведення виконавчих дій стягнуті.
 
Знято арешт накладений постановою № 42514155 від 06 травня 2014 року з майна, що належить ОСОБА_1 .
 
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
 
У частинах першій, другій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) зазначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
 
Згідно частини першої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. 
 
Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання органами внутрішніх справ. 
 
Суди встановили, що державний виконавець вживав заходи примусового виконання рішення і відсутні підстави для визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця Норки Є. В. ВДВС Шевченківського району м. Києва у виконавчому провадженні № 42514155: від 06 травня 2014 року про арешт майна та від 20 червня 2014 року про розшук арештованого майна - автомобіля Тоуота Саmгу 1997 року випуску д/н НОМЕР_1 .
 
За таких обставин, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні скарги у цій частині.
 
Доводи касаційної скарги про те, що необґрунтовано було відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Гаращенка Д. Р., колегія суддів відхиляє.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гаращенка Д. Р. залишено без задоволення. В ухвалі зазначено, що: «за результатами розгляду заяви про відвід не встановлено будь-яких з вищенаведених обставин, які б давали підстави для сумніву в об`єктивності та неупередженості судді Гаращенка Д. Р. при розгляді даної справи. Посилання ОСОБА_1 на те, що на її переконання суддею Гаращенком Д. Р. здійснено порушення норм матеріального та процесуального права під час розгляду 30 січня 2014 року апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі № 761/6672/13-ц не може бути підставою для відводу, так як це є її суб`єктивною думкою. А участь судді у розгляді апеляційної скарги заявника на інше судове рішення не є підставою для відводу, виходячи з положень частини четвертої 4 статті 36 ЦПК України. Таким чином у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Гаращенка Д. Р. слід відмовити».
 
Встановивши, що відсутні підстави для відводу судді Гаращенка Д. Р., апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент подання скарги) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.
 
Згідно частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент подання скарги) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 759/15553/14-ц (провадження № 14-579цс19) зазначено, що: юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), і підстав для відступлення від неї не вбачається».
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 382/389/17 (провадження № 11-1009апп19) зазначено, що «імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні. Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18)».
 
Таким чином, скарга  ОСОБА_1 у частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Норки Є. В. ВДВС Шевченківського району м. Києва у виконавчому провадженні № 42514155 від 12 лютого 2015 року про стягнення з пенсійних нарахувань виконавчого збору не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
 
Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
Відповідно до частини четвертої статті 414 ЦПК України у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
 
Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вирішив на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України закрити провадження у справі у частині вимог скарги про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Норки Є. В. ВДВС Шевченківського району м. Києва у виконавчому провадженні №  42514155 від 12 лютого 2015 року про стягнення з пенсійних нарахувань виконавчого збору, то він відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України роз`яснює  ОСОБА_1 право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи в цій частині до відповідного суду адміністративної юрисдикції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення у частині в частині відмови в задоволенні вимог скарги про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця Норки Є. В. ВДВС Шевченківського району м. Києва у виконавчому провадженні № 42514155: від 06 травня 2014 року про арешт майна та від 20 червня 2014 року про розшук арештованого майна - автомобіля Тоуота Саmгу 1997 року випуску д/н НОМЕР_1 , ухвалені без додержання норм процесуального права, а тому оскаржені рішення у цій частині необхідно залишити без змін. У частині вимог скарги про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Норки Є. В. ВДВС Шевченківського району м. Києва у виконавчому провадженні № 42514155 від 12 лютого 2015 року про стягнення з пенсійних нарахувань виконавчого збору, оскаржені рішення необхідно скасувати, провадження у справі у цій частині закрити, та повідомити, що розгляд цих вимог віднесений до юрисдикції адміністративного суду.
 
Керуючись статтями 255, 256, 409, 400, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2020 року у частині відмови в задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця Норки Євгенія Віталійовича відділу державної виконавчої служби Шевченківського району м. Києва у виконавчому провадженні № 42514155: від 06 травня 2014 року про арешт майна та від 20 червня 2014 року про розшук арештованого майна - автомобіля Тоуота Саmгу 1997 року випуску д/н НОМЕР_1 , залишити без змін.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2020 року у частині вимог скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця Норки Євгенія Віталійовича відділу державної виконавчої служби Шевченківського району м. Києва у виконавчому провадженні № 42514155 від 12 лютого 2015 року про стягнення з пенсійних нарахувань виконавчого збору, скасувати.
 
Провадження у справі № 757/70960/17-ц у частині вимог скарги   ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця Норки Євгенія Віталійовича відділу державної виконавчої служби Шевченківського району м. Києва у виконавчому провадженні № 42514155 від 12 лютого 2015 року про стягнення з пенсійних нарахувань виконавчого збору, закрити.
 
Повідомити  ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи у частині вимог скарги   ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця Норки Євгенія Віталійовича відділу державної виконавчої служби Шевченківського району м. Києва у виконавчому провадженні № 42514155 від 12 лютого 2015 року про стягнення з пенсійних нарахувань виконавчого збору віднесений до юрисдикції адміністративного суду.
 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року та постанова Київського апеляційного суду від 12 червня 2020 року в скасованій частині втрачають законну силу.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     В. І. Крат
 
Судді:                                                                                               Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук