Ухвала
Іменем України
 
08 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 127/2119/13-ц
провадження № 61-9117ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький), заінтересована особа: стягувач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, в якій, просив: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) (далі - Центральний ВДВС у місті Вінниці) Міщук Т. А. щодо винесення постанови від 18 вересня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу (виконавче провадження № 53971697); визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 53971697, винесену 18 вересня 2019 року
 
головним державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Вінниці Міщук Т. А.; зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Центрального ВДВС у місті Вінниці усунути порушення, допущені 19 вересня 2019 року при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (виконавче провадження № 53971697), шляхом повернення виконавчого листа стягувачу з підстав пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що 18 вересня 2019 року при примусовому виконанні виконавчого листа від 17 вересня 2013 року № 127/2119/13-ц (виконавче провадження № 53971697) про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») грошових коштів у сумі 121 259,49 грн,  головним державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Вінниці Міщук Т. А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з тих підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення. Крім того, у вказаній постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання у строк до 19 вересня 2022 року. Однак у виконавчому листі від 17 вересня 2013 року № 127/2119/13-ц було зазначено про річний строк пред`явлення його до виконання, а з відповідною заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до відділу державної виконавчої служби лише 17 травня       2017 року, тобто через 3 роки 8 місяців, з пропуском всіх можливих строків. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не переривався та не поновлювався судом. Таким чином, отримавши виконавчий лист, поданий з пропуском строку пред`явлення його до виконання, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», головний державний виконавець зобов`язаний був протягом трьох днів повернути стягувачеві виконавчий лист з підстав пропуску строку пред`явлення його до виконання з роз`ясненням права на звернення до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Оскаржуваною постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Вінниці стягувачу фактично поновлено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
 
Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що при перегляді постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві підлягають з`ясуванню обставини щодо обґрунтованості підстав повернення виконавчого документа. Однак у своїй скарзі ОСОБА_1 посилався на обставини відкриття державним виконавцем виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, поданого з пропуском строком пред`явлення його до виконання. При цьому ОСОБА_1 не оскаржив дій чи постанови державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження. Питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття його до виконання вирішується протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, тобто до відкриття виконавчого провадження.
 
20 травня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована обставинами, наведеними в його скарзі на дії та рішення головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Вінниці. ОСОБА_1 зазначив, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином наявні у справі докази щодо пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. 
 
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 1291 Конституції України).
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Судами встановлено, що на виконанні Центрального ВДВС у місті Вінниці перебувало виконавче провадження № 53971697 з виконання виконавчого листа, виданого 17 вересня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання рішення цього суду від 22 травня 2013 року у справі № 127/2119/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором від 18 травня 2007 року                 № 014/035-43/50143 в розмірі 15 170,17 доларів США (еквівалентно 121 259,49 грн) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18 травня 2007 року на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 62,40 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2005 року, встановлено початкову ціну реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в розмірі 392 057 грн.
 
Зі змісту вказаного виконавчого листа вбачається, що він вже пред`являвся до виконання до органів Державної виконавчої служби, про що свідчить запис в ньому, здійснений 27 листопада 2014 року державним виконавцем, та підтверджується постановою державного виконавця від 27 листопада 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. В подальшому стягувач повторно пред`являв виконавчий лист до виконання, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження № 53971697, винесена 22 травня 2017 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Вінниці Медяним В. Г.
 
Постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Вінниці Міщук Т. А. від 18 вересня 2019 року виконавчий лист № 127/2119/13-ц було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
 
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).
 
Встановивши, що матеріали справи не містять доказів про неправомірність дій чи незаконність рішення головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Вінниці Міщук Т. А. щодо винесення постанови від 18 вересня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу, суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .
 
При цьому, відмовляючи в задоволенні скарги, суди попередніх інстанцій правильно вказали на те, що доводи заявника зводилися до його незгоди з постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка не є предметом оскарження в цій справі. Водночас заявник оскаржив постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві, при перегляді якої підлягають з`ясуванню обставини щодо обґрунтованості підстав повернення виконавчого документа.
 
Що стосується вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця або іншої посадової особи Центрального ВДВС у місті Вінниці усунути порушення, допущені 19 вересня 2019 року при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, шляхом повернення виконавчого листа з підстав пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, то суди обґрунтовано відмовили в її задоволенні з огляду на таке.
 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Отже, питання про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав пропущення строку на пред`явлення його до виконання могло бути вирішене протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, тобто до відкриття виконавчого провадження. 
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень. 
 
Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
 
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький), заінтересована особа: стягувач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко