КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
Справа № 33/824/2286/2021  Категорія: ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП 
Головуючий в суді першої інстанції: Агафонов С.А.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.

ПОСТАНОВА         

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 червня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Александрова Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

                                                        ВСТАНОВИВ:
 
Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.
Як встановив суд, водій ОСОБА_1 10 лютого 2021 року о 22 год. 15 хв. в м. Києві по просп. Лобановського 94, керуючи автомобілем Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення із автомобілем Renault, д.н.з. НОМЕР_3 , який зупинився попереду. Під час зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 13.1 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, внаслідок чого на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 010483 від 10.02.2021.
Крім того, водій ОСОБА_1 10 лютого 2021 року о 22.15 в м. Києві по просп. Лобановського 94, керував автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому будучи учасником ДТП, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 041082 від 10.02.2021.
В апеляційній скарзі адвокат Александров Д.О. в інтересах ОСОБА_1 не погодився з постановою суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Обгрунтовуючи скаргу, адвокат посилався на те, що ОСОБА_1 рухався в 2 смузі, авто попереду почало гальмувати, була ожеледиця, йому довелось зробити маневр на праву смугу руху, але на смузі громадського транспорту з порушенням ПДР було припарковано таксі на аварійній зупинці, яке він побачив зненацька, зреагував, але трохи пошкодив бампер Рено. Водій Рено викликав поліцію. Коли приїхала поліція, ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на алкоголь на місці на приладі Драгер у присутності 2-х свідків, ознак алкогольного сп`яніння не називали. Водій не хотів відмовлятися, хотів, щоб йому пояснили, хто ці свідки, яких запросила поліція. Поліцейський ігнорував вимоги водія, повторював свою вимогу лише про огляд на місці на приладі Драгер. Тоді ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на місці на приладі Драгер. При цьому, пройти саме медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я поліція ОСОБА_1 не пропонувала, і водій не відмовлявся в присутності 2-х свідків від медичного огляду в лікарні. Поліція навіть направлення офіційного не складала. ОСОБА_1 був би згоден проїхати до лікаря-нарколога, якби запропонувала поліція, що нею зроблено не було.     
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Таким чином, у випадку виявлення підозри на стан алкогольного сп`яніння, поліцейський був зобов`язаний направити ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я, оскільки ОСОБА_1 відмовився від огляду на приладі «Драгер».
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 направлення на проходження огляду у закладі охорони здоров`я не видавалося та до закладу охорони здоров`я його направлено не було.
Таким чином, поліцейський не дотримався встановленого Інструкцією порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, не направив ОСОБА_1 для проходження огляду у закладі охорони здоров`я та склав протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є порушенням прав ОСОБА_1 , вимог Інструкції та норм КУпАП.
Отже, дані протоколу про те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, є недостовірними, а саме судове рішення ґрунтується на припущеннях.    
Враховуючи викладене, постанова суду про визнання ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Александров Д.О.  апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Александрова Д.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження у справі в цій частині з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Оскільки в апеляційній скарзі адвоката Александрова Д.О. в інтересах ОСОБА_1 постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року оскаржується лише в частині визнання винуватим та притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП вказана постанова суду переглядається апеляційним судом лише в цих межах.  
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).
За положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).
Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо   ОСОБА_1 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення належним чином не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.
Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та наявні в матеріалах справи інші докази, проте належної оцінки усім доказам не надав і залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вимог ст. 266 КУпАП, не дивлячись на те, що згідно з положеннями ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Зокрема, суд послався на те, що з матеріалів відеозапису вбачається, що поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд, не конкретизуючи, що це має бути медичний огляд виключно за допомогою приладу «Драгер». ОСОБА_1 також в свою чергу не відмовлявся від проходження огляду саме за допомогою приладу «Драгер» та не виявляв бажання пройти медичний огляд в медичному закладі. Так, ОСОБА_1 повністю відмовився від проходження будь-якого медичного огляду без будь-яких умов. Доводів, що не бажає проходити огляд саме за допомогою приладу «Драгер», а бажає пройти огляд іншим чином, також не висував. Не вказав ОСОБА_1 і того, що не довіряє приладу «Драгер». 
Враховуючи це, суддя відхилив аргументи захисника та ОСОБА_1   про те, що останньому  не пропонувалося пройти огляд у медичному закладі.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 041082 від 10 лютого 2021 року (а.с.1) ОСОБА_1 10 лютого 2021 року о 22.15 в м. Києві по просп. Лобановського 94, керував автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому будучи учасником ДТП, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що рухався в 2 смузі, авто попереду почало гальмувати, була ожеледиця, йому довелось зробити маневр на праву смугу руху, але на смузі громадського транспорту з порушенням ПДР було припарковано таксі на аварійній зупинці, яке він побачив зненацька, зреагував, але трохи пошкодив бампер Рено. Водій Рено викликав поліцію. Коли приїхала поліція, ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на алкоголь на місці на приладі Драгер у присутності 2-х свідків, ознак алкогольного сп`яніння не називали. Водій не хотів відмовлятися, хотів, щоб йому пояснили, хто ці свідки, яких запросила поліція. Поліцейський ігнорував вимоги водія, повторював свою вимогу лише про огляд на місці на приладі Драгер. Тоді ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на місці на приладі Драгер. При цьому, пройти саме медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я поліція ОСОБА_1 не пропонувала, і водій не відмовлявся в присутності 2-х свідків від медичного огляду в лікарні.
При цьому слід відмітити, що пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з дослідженим апеляційним судом відеозаписом з бодікамери поліцейського (а.с.8), з якого, дійсно, вбачається, що поліцейський при двох свідках запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці на приладі «Драгер», тримаючи прилад у своїх руках, від чого ОСОБА_1 відмовився. Пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я поліцейський ОСОБА_1. не пропонував, що спростовує висновки суду у постанові про те, що поліцейський пропонував пройти медичний огляд, не конкретизуючи, що це має бути медичний огляд виключно за допомогою приладу «Драгер».
Аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні під час апеляційного розгляду, а також, приймаючи до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про те, які саме види огляду на стан алкогольного сп`яніння пропонувалися водію (на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров`я, або після відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу в закладі охорони здоров`я) і лише вказано про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, що суперечить іншим доказам у справі, зокрема, поясненням в суді ОСОБА_1 та відеозапису з бодікамери поліцейського, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, за змістом якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції визнає переконливими доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Александрова Д.О. про недотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних актів, які стосуються огляду водія на стан сп`яніння, оскільки матеріали справи не містять достатніх даних про те, що ОСОБА_1 пропонувалося поліцейськими пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я після його відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», отже відсутні й підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. 
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП,  апеляційна скарга адвоката Александрова Д.О. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді  Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, підлягає скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із закриттям провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки наявні у справі докази не доводять, що він відмовився від проведення всіх видів огляду на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі і в закладі охорони здоров`я, тобто вчинив вказане адміністративне правопорушення.
Враховуючи те, що постанова суду підлягає скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із закриттям провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а судом першої інстанції адміністративне стягнення накладено на підставі вимог ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, то за наслідками апеляційного розгляду ОСОБА_1 слід вважати таким, що притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Александрова Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати в частині притягнення  ОСОБА_1  до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і провадження в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Вважати ОСОБА_1 таким, що притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
В решті постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя 
Київського апеляційного суду                                                            Ю.О.Матвієнко