Номер провадження: 22-ц/813/7759/21 
Номер справи місцевого суду: 2-2225/10
Головуючий у першій інстанції Семенов О. А.
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Артеменка І.А.,
суддів:                        Громіка Р.Д.,
Драгомерецького М.М.,
               за участю секретаря:         Фабіжевської Т.С.
                                               
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 – адвоката Кедик Вероніки Петрівни на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2020 року про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-2225/2010р за позовом ПАТ Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягання заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,
встановив:

ОСОБА_3 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області із заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №2-2225/2010р за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, вказуючи, що має намір оскаржити заочне рішення у цій справі від 29 листопада 2010 року.
ОСОБА_2 пояснила, що мета відновлення провадження пов`язана з тим, що вона бажає оскаржити заочне рішення від 29.11.2010 року, про яке їй не було відомо до цього часу.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2020 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-2225/2010р за позовом ПАТ Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягання заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки в частині наступних документів:
заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 листопада 2010 року (головуючий суддя Семенов О.А.);
ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 04 квітня 2013 року (головуючий суддя Семенов О.А.);
наданих представником ПАТ Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» доказів в копіях, а саме:
позовна заява від 25 січня 2010 року;
кредитний договір від 16 жовтня 2006 року №228/п;
договір іпотеки від 16 жовтня 2006 року № 9118;
довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_3 ;
паспорт ОСОБА_1 ;
довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 ;
технічний паспорт на дачний будинок № НОМЕР_1 ряд НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;
виконавчий лист на виконання заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 листопада 2010 року;
витяг з Державного реєстру речових прав, наданих ОСОБА_3 доказів в копіях, а саме: паспорт;
довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_3 ; договір іпотеки від 16 жовтня 2006 року № 9118.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22липня 2020 року суд виправив допущену описку в ухвалі Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2020 року у провадженні про відновлення втраченого провадження у цивільній справі № 2-2225/2010 за позовом ПАТ Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_4  та ОСОБА_2  про стягання заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, в резолютивній частині після третього абзацу доповнено абзацом наступного змісту:довіреність видану ОСОБА_3 ОСОБА_5 від 01 лютого 2013 року за № 62 у реєстрі, посвідчену приватним нотаріусом Кобзарем О.Ю.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2020 року та просить прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що у порушення приписів процесуального закону ОСОБА_2 не зазначила з якою метою вона подала заяву про відновлення втраченого судового провадження, окрім того таку заяву із доданими до неї документами не було направлено учасникам справи. Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_6 звертає увагу, що заявником було пропущено, визначений ч. 3 ст. 491 ЦПК України, строк, при цьому жодних доказів того, що про існування заочного рішення її стало відомо саме у грудні 2019 року ОСОБА_2 не надано жодних доказів. Також апелянт звертає увагу на те, що довідка № 2-2225/2010/2261/200 від 21.02.2020 року зібрана у непроцесуальний спосіб, заважаючи на розподіл відповідної заяви судді Семеновій О.А. лише 25.02.2020 року. Окрім того, суд першої інстанції, на думку апелянта, необґрунтовано не витребував і як наслідок не дослідив матеріали існуючих виконавчих проваджень, відкритих на виконання відповідного заочного рішення. Окремо апелянт наголошує на тому, що матеріали справи не місять доказів надсилання ОСОБА_7 будь-яких судових повісток-повідомлень про розгляд заяви ОСОБА_8 про відновлення втраченого провадження, а за відсутності у апелянта офіційної електронної адреси доступ до будь-яких документів через електрону пошту у нього також відсутній.
13 травня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від приватного нотаріуса Стрижак Н.С. надійшов лист про розгляд справи у її відсутності (а.с. 158).
20 травня 2021 року на електрону пошту апеляційного суду від ПАТ АБ «Укргазбанк» надійшла заява, у якій банк зазначив, що у повному обсязі погоджується з доводами апеляційної скарги представника ОСОБА_1  – ОСОБА_6  та просить її задовольнити, розгляд справи здійснювати за відсутності представника банку ( а.с. 167-169).
20 травня 2021 року на електрону пошту апеляційного суду надійшли письмові пояснення від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. у яких він зазначив, що у повній мірі визнає вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити (а.с. 198-199).
20 травня 2021 року представником ОСОБА_9 – ОСОБА_10 було направлено на електрону пошту апеляційного суду та подано у судовому засіданні заяву про визнання апеляційної скарги, у яких він просить задовольнити апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_6 , а ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2020 року скасувати (а.с. 200-210).
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2 та представника ОСОБА_9 – ОСОБА_10 , колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, щоОСОБА_2 пояснила, що мета відновлення провадження пов`язана з тим, що вона бажає оскаржити заочне рішення від 29 листопада 2010 року, про яке їй не було відомо до цього року, а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 .
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1. ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Законність і обґрунтованість судового рішення базується на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, і що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Іллічівського міського суду Одеської області знаходилась цивільна справа № 2-2225/2010р за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягання заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно архівної довідки від 21.02.2020 року №2-2225/10/2261/2020 матеріали цивільної справи № 2-2225/2010р знищені по закінченню терміну зберігання.
20 лютого 2020 року ОСОБА_3 подала до Іллічівського міського суду Одеської області заяву про перегляд заочного рішення від 29.11.2010р. (справа №2-2225/2010, провадження №2-п/501/13/20) за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки та заяву про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду.
Крім того, 20 лютого 2020 року ОСОБА_3 подала до Іллічівського міського суду Одеської області заяву про поновлення строку на відновлення втраченого судового провадження у справі №2-2225/20 (провадження №2-в/501/3/20) за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із поданням заяви про перегляд заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 лютого 2010 року (справа №2-2225/2010, провадження №2-п/501/13/20).
У заяві послалась на існування заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 29 лютого 2010 року, про існування якого їй стало відомо у 2019 році, у зв`язку із чим просила суд поновити строк на подання цієї заяви.
20 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-2225/2010 за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (далі – Банк) до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягання заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, вказуючи, що має намір оскаржити заочне рішення у цій справі, ухвалене від 29 листопада 2010 року.
25 лютого 2020 року ОСОБА_3 подала до Іллічівського міського суду Одеської області уточнену та доповнену заяву про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №2-2225/20р (провадження №2-в/501/3/20) за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.02.2020 року було призначено до розгляду заяву ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження.
05 червня 2020 року судом першої інстанції відновлено втрачене судове провадження відповідно ухвали.

Разом з тим, відновлення втраченого судового провадження врегульовано Розділом Х ЦПК України.
Статтею 489 ЦПК України визначено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.
Відновлено втрачене судове провадження може бути як повністю, так і в частині, яку, на думку суду, необхідно відновити (ч. 1 ст. 494 ЦПК України).
Згідно ч. 3 ст. 491 ЦПК України до заяви про відновлення втраченого судового провадження додаються документи або їх копії, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку, що збереглися в заявника або у справі, копії заяви відповідно до кількості учасників справи, а у разі необхідності - клопотання про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 491 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.
Хоча ОСОБА_2 і було подано до суду заяву про поновлення строку на відновлення втраченого судового провадження, втім власні посилання на те, що про існування заочного рішення до Іллічівського міського суду Одеської області у справі №2-2225/20 їй стало відомо лише у 2019 році, жодними належними, допустимими та достатніми доказами нею підтверджено не було. Апеляційний суд звертає увагу на долучену до уточненої заяви про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-2225/2010 копію вищенаведеного судового рішення, про обставини та час отримання якої заявницею матеріали справи не містять жодної інформації, а відтак апеляційний суд критично відноситься до зазначеної заявницею дати коли їй стало відомо про заочне рішення.
Окрім того, з оскаржуваної ухвали вбачається, що питання про поновлення строку на подання заяви про відновлення втраченого судового провадження ані нею, ані іншим судовим рішенням у межах розгляду заяви ОСОБА_2 судом першої інстанції взагалі не вирішувалось, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.
Без вирішення вказаного питання висновок суду про відновлення втраченого судового провадження є передчасним.
Викладені обставини, незважаючи на надані ч. 2 ст. 493 ЦПК України суду повноваження вчиняти певні процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження, судом першої інстанції з`ясовано неповно, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Також апеляційний суд погоджується із посиланням апелянта на те, що розгляд судом першої інстанції відповідної заяви та поновлення втраченого судового провадження було здійснено за відсутності належного повідомлення ОСОБА_11 про дату, час і місце засідання суду, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Неповідомлення ОСОБА_1 про розгляд заяви ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження позбавило його можливості скористатись своїми правами, зокрема, передбаченими ч.1, 2 ст. 493 ЦПК України, та надати суду свої доводи та міркування щодо вирішення справи, а також надати свої обґрунтовані заперечення та пояснення щодо доводів та міркувань інших учасників справи.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Щодо інших доводів апеляційних скарг, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, оскільки обставини, що мають значення для справи судом першої інстанції було з`ясовано неповно, враховуючи, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу скасовує і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Кедик Вероніки Петрівни задовольнити частково.
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2020  року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.       
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 28 травня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду                                 І.А. Артеменко

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький