Справа № 465/8135/13-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М. 
Провадження № 22-ц/811/2401/18                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,
секретар: Савчук Г.В.,
за участі в судовому засіданні представника позивача ТзОВ «Кредитні ініціативи» – Блажевського П.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова в складі судді Лозинського Б.М. від 1 березня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
                       в с т а н о в и л а : 
рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» – задоволено.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно квартиру, що розташована за адресою:  АДРЕСА_1 , загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., що складається із трьох житлових кімнат та кухні, що належить  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_5  на підставі свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно виданого 03.09.2004 року Львівською квартирно-експлуатаційною частиною, на підставі розпорядження від 30.08.2004 року № 1583 на користь ТОВ «Кредиті ініціативи» (код ЄДРПОУ 35326253,п/р  НОМЕР_1  в ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346, Юридична адреса 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, 14) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1304/0807/88-003 від 30.08.2007 року, яка станом на 01.07.2013 року становить 309239,34 грн., а саме 270753,60 грн. – заборгованість за кредитом, 19186,80грн. – заборгованість по відсотках, 19298,94 грн. – пеня за несвоєчасне погашення кредиту.Шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.Стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ 35326253,п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа Банк», МФО 300346, Юридична адреса 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, 14)   понесені останнім судові витрати рівних в сумі 3092,40 грн., що були сплачені при поданні позовної заяви.
Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Вважає рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції. Зазначає, що судом не враховані ті обставини, що 28.11.2012р. між Факторинговою компанією «Вектор плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір Факторингу, за яким Фактору передаються грошові вимоги, набуті Клієнтом за вже укладеним Договором факторингу від 28 листопада 2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс». З урахуванням цього, грошові вимоги за умовами Договору кредиту від 30 серпня 2007 р. за №1304/0807/88-003 не могли бути набуті ТзОВ «Кредитні ініціативи» за договором факторингу, оскільки така можливість не передбачена умовами Договору факторингу від 28.11.2012р., що укладений між Факторинговою компанією «Вектор плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Вказує, що положення ст.ст. 1077, 1083 ЦК України виключають можливість набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» права грошових вимог за Договором кредиту від 30 серпня 2007р. за №1304/0807/88-003. Звертає увагу, що набуття права грошової вимоги є можливим не пізніше моменту його уступки Клієнтом Фактору за Договором факторингу від 28.11.2012р., свідченням якого може бути лише первинний документ, зокрема, Акт приймання-передачі прав грошових вимог, що виникли з кредитного Договору від 30 серпня 2007р. за №1304/0807/88-003 за Договором факторингу від 28 листопада 2012р. Подібний документ відсутній в матеріалах справи. Таким чином, момент та факт правонаступництва у грошових зобов`язань (набуття права грошових вимог), що підлягали передачі Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» Факторинговій компанії «Вектор плюс» в порядку правонаступництва за умовами укладеного Договору не знаходить свого підтвердження, що у свою чергу, спростовує вимоги позивача по справі. Вказує, що рішення суду суперечить положенням Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Звертає увагу, що майно, на яке звернуто стягнення за наведеним Рішенням суду використовується відповідачами як місце їх постійного проживання. У них відсутнє інше нерухоме майно для цих потреб. Нерухоме майно, а саме – житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 відповідає критеріям, передбачених п.1 Закону України від 3 червня 2014 року за №1304-VII.
В судове засідання, окрім представника позивача, решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, а також усних та письмових пояснень учасників справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 10-11, 60, 88, 169, ч.3 ст. 212, ст. 224, ч.2 ст. 197 ЦПК України, ст.ст. 6, ч.1 ст. 512, ст. ст. 514, 526, 530, 541, ч.1 ст. 575, ч.1 ст. 590, ст.ст. 599, 611, ч.1 ст. 612,  ст. 627, 629, ч.1 ст. 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що 30 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним Банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та  ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1304/0807/88-003, згідно умов якого, Банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 55000,00 дол. США з розрахунку 12, 5 % річних за користування кредитом на строк з 30.08.2007 року по 30.08.2017 року. 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено Договір Факторингу, відповідно до якого Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Разом з тим, 28.11.2012року між Факторинговою компанією «Вектор плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір Факторингу, відповідно до якого Клієнт відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Отже, відповідно до вищевказаних договорів Факторингу ТОВ «Кредитні ініціативи» набув права вимоги по даному кредитному договору. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором 30.08.2007 року між Акціонерним комерційний банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено Іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., що складається із трьох житлових кімнат та кухні та належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно виданого 03.09.2004 року Львівською квартирно-експлуатаційною частиною, на підставі розпорядження від 30.08.2004 року № 1583. Суд встановив, що відповідач 1 своє зобов`язання не виконує, щомісячні платежі не сплачує згідно умовам Кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем. Згідно розрахунку заборгованості відповідача за Кредитним договором № 1304/0877/88-003 від 30.08.2007 року станом на 01.07.2013 року загальна заборгованість становить 36274,29 доларів США, що еквівалентно в національній валюті становить 289 940,40 грн. Суд вказав, що банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, а позичальник умови укладеного кредитного договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим і виникла заборгованість. Враховуючи той факт, що позичальник зобов`язання за Кредитним договором від 30.08.2007 року належним чином не виконує, а Іпотечним договором від 30.08.2007 року передбачено право Банку на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, оскільки вказані вимоги відповідають фактичним обставинам, матеріалам справи та вимогам закону. 
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими – не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
19.08.2013 ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , у якому просило: 
?звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., що складається із трьох житлових кімнат та кухні, що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на підставі права власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (ЄДРПОУ:35326253, п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, Юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності, 14) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1304/0807/88-003 від 30 серпня 2007 року, яка станом на 01.07.2013 складає 309239,34 грн. а саме: за кредитом – 270753,60 грн., по відсотках – 19186,80 грн., пеня – 19298,94 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. 
В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 30 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним Банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1304/0807/88-003, згідно умов якого, Банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 55000,00 дол. США з розрахунку 12,5 % річних за користування кредитом на строк з 30.08.2007 року по 30.08.2017 року. 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено Договір Факторингу, відповідно до якого Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. Разом з тим, 28.11.2012 року між Факторинговою компанією «Вектор плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір Факторингу, відповідно до якого Клієнт відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Отже, відповідно до вищевказаних договорів Факторингу ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги по даному кредитному договору. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором 30.08.2007 року між Акціонерним комерційний банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Поваленим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено Іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,6 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., що складається із трьох житлових кімнат та кухні, що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно виданого 03.09.2004 року Львівською квартирно-експлуатаційною частиною, на підставі розпорядження від 30.08.2004 року № 1583. Станом на 01.07.2013 року загальна заборгованість позичальника по Кредитному договору №1304/0807/88-003 від 30.08.2007 року становить 36274,29 доларів США, що еквівалентно в національній валюті становить 289 940,40 грн. Відповідачі не вживають жодних заходів, які свідчать про наміри виконувати зобов`язання передбачені Кредитними договорами, ухилилися від виконання зобов`язань перед Банком, а тому просили позов задовольнити.
Як вбачається із матеріалів справи – 30 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним Банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1304/0807/88-003, згідно умов якого, Банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 55000,00 дол. США з розрахунку 12,5 % річних за користування кредитом на строк з 30.08.2007 року по 30.08.2017 року.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором 30.08.2007 року між Акціонерним комерційний банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено Іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., що складається із трьох житлових кімнат а кухні та належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно виданого 03.09.2004 року Львівською квартирно-експлуатаційною частиною, на підставі розпорядження від 30.08.2004 року № 1583.
28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено Договір Факторингу, відповідно до якого Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії,надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.
Крім цього, 28.11.2012 року між Факторинговою компанією «Вектор плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір Факторингу, відповідно до якого Клієнт відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії,надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.
Згідно п. 11 договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання повністю або частково у тому числі якщо іпотекодавець не поверне іпотеко держателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплати платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов`язанням та цим Договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу так і процентів за ним). При настанні зазначених у першому абзаці цього пункту Договору випадків Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у другому абзаці цього пункту договору тридцятиденний строк починає підліковуватись з дати, що зазначена на квитанції, яка надається іпотекодержателю відділенням зв`язку при відправленні іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення основного зобов`язання з повідомленням про вручення, або дата зазначена на такому листі, що отриманий особисто у іпотекодержателя.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека – це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3).
За ст. 35 Закону України «Про іпотеку» , у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. 
       Також, відповідно до 626 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З наведеного слід зробити висновок, що без факту надіслання такої вимоги іпотекодавцю (іпотекодавцям), отримання ним (ними) такої вимоги, невиконання її у передбачений строк, - іпотеко держатель не вправі розпочинати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору, тобто і в судовому порядку, що передбачено п. 12 договору.
З матеріалів справи вбачається, що така вимога про усунення порушень дійсно долучена до позовної заяви (Т.1 а.с. 28), однак будь-які докази, що така вимога направлялась іпотекодавцям, а тим більше була отримана іпотекодавцями (позичальником) в матеріалах справи відсутні. Крім цього, не надано таких доказів протягом тривалого часу перебування справи в суді, а також і окремо після надання судом апеляційної інстанції можливості надати такі докази в суді апеляційної інстанції.
Відповідно, слід вважати, що іпотекодержатель, в тому числі і позивач, не вправі був розпочинати звернення стягнення на предмет іпотеки, а відповідно позовні вимоги слід вважати передчасними та безпідставними та такими, що до задоволення не підлягали з цієї окремої правової підстави. 
Крім цього, 7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який був чинний на момент постановлення оскаржуваного рішення, підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону № 898-IV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами – резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:
- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;
- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.
Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит – це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
Пунктом 4 Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Відповідно до частини третьої статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Водночас Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.
Вказане відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 травня 2020 року у справі №644/3116/18.
       З п. 1.4 кредитного договору вбачається, що кредитні кошти призначені на споживчі цілі, відтак такий кредит є споживчим. 
Окрім цього кредит отриманий у іноземній валюті (доларах США), про що йшлося.
       Також, з матеріалів справи вбачається, що спірна квартира має загальну площу 58,7 кв.м. та є єдиним житлом відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що вбачається із копій їх паспортів (Т.1 а.с. 18-19, 25) та довідок ВАДР ГУ ДМС у Львівській області (Т.1 .а.с 53, т.3 а.с. 82, 85).
Позивачем не представлено будь-яких доказів про те, що спірна квартира не є єдиним житлом відповідачів чи про те, що у них наявне інше нерухоме майно, чи будь-яких інших доводів чи доказів, які б свідчили про неможливість застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у даній справі. 
Враховуючи вказане, а саме дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», те, що кредит наданий у іноземній валюті та такий є споживчим кредитом, те, що спірна квартира є єдиним житлом відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , – у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Окрім цього, що стосується договорів факторингу укладених 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та Факторинговою компанією «Вектор плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», то такі слід вважати нікчемними із відповідними наслідками (тобто із недійсністю відступлення прав вимоги за договором іпотеки та відсутністю відповідних прав на звернення з даним позовом), оскільки договори факторингу, хоч і укладені з компаніями, які є фінансовими установами, однак ні в однієї, ані в іншої факторингової компанії на час укладення договорів були відсутні ліцензії на здійснення валютних операцій вказаного представником позивача не заперечено, що унеможливлювало укладення ними договорів факторингу щодо кредитних договорів, що надані у іноземній валюті.         
Так, згідно з пунктом 1.2 Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв`язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 09 серпня 2002 року № 297, небанківська фінансова установа має право здійснювати операції, передбачені статтею 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями, тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з пунктом 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».
Відповідно до підпункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг належить до фінансових послуг.
Таким чином, ведення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає проведення валютних операцій (передача права вимоги за кредитами в іноземній валюті), потребує отримання фінансовою установою ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 16 грудня 2020 року у справі №461/2900/11.
Вказані висновки відповідають також і правовим позиціям, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №205/578/14-ц та від 19.05.2020 року у справі №644/3116/18.
Зважаючи на вказане, у суду не було підстав для задоволення позову.
Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слідзадовольнити. Рішення ж Франківського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
       Рішення Франківського районного суду м. Львова від 1 березня 2017 року – скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 червня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                Я.А. Левик
Судді:                                                                         Р.В. Савуляк
                                                                        М.М. Шандра