УХВАЛА

02 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/2846/20
адміністративне провадження № К/9901/17348/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохелп 2016» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
У С Т А Н О В И В:
07.05.2021 ГУ ДПС подало до Верховного Суду касаційну скаргу на вище зазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначило пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає нормі пункту 4 частини другої статті 330 КАС, якою встановлено, що у касаційні скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої   статті 328 КАС   підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
ГУ ДПС у касаційні скарзі наводить довід про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм пунктів 44.3, 44.6 статті 44, пунктів 85.2, 85.4, 85.8 статті 85, абзацу першого пункту 121.1 статті 121, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 231.1 статті 231 Податкового кодексу України, статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», частини тринадцятої статті 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» без врахування висновків Верховного Суду в постановах від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 (не дослідження по суті виявлених контролюючим органом порушень), від 06.08.2019 у справі №160/8441/18, від 27.03.2018 у справі №826/1588/13-а (щодо не надання документів під час перевірки), від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 (щодо пропуску строку на звернення до суду).
Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що ГУ ДПС порушило процедуру призначення перевірки (пункти 77.1, 77.2 статті 77 Податкового кодексу України; Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 № 524), відтак,  складений за результатами такої перевірки акт не може бути підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень.
Таке застосування вище зазначених норм права відповідає висновку Верховного Суду у постанові Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 (справа № 826/17123/18), відповідно до якого  порушення процедури проведення перевірки може бути самостійною підставою скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами перевірки. У цій постанові Верховний Суд вказав, що таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Таким чином, постанова Верховного Суду від 21.02.2020 (справа № 826/17123/18) не може бути прикладом іншого, ніж у постанові суду апеляційної інстанції, правозастосування на підтвердження підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС.
Враховуючи наведені вище підстави для задоволення позову та постанову Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020, таким прикладом не може бути і постанова Верховного Суду від 27.03.2018 (справа № 826/1588/13-а).
У касаційній скарзі ГУ ДПС також наводить довід про порушення судами попередніх інстанцій норм частин третьої, четвертої статті 123 КАС та пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України. 
На обґрунтування цього доводу ГУ ДПС посилається на те, що суди при застосуванні цих норм не врахували висновок Верховного Суду в постанові від 16.11.2020 у справі №500/2486/19, згідно з яким у разі оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення до суду поза межами строку в 1 місяць після одержання рішення щодо результатів адміністративного оскарження цього податкового повідомлення-рішення, позовна заява залишається без розгляду.
Однак, як свідчить зміст постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021, суд апеляційної інстанції при вирішенні клопотання ГУ ДПС про залишення позову ТОВ «Автохелп 2016» без розгляду застосував норми пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України, частини четвертої статті 122 КАС з урахування висновку Верховного Суду в постанові від 26.11.2020 (справа №500/2486/19) та визнав поважною причину пропуску ТОВ «Автохелп 2016» строку на звернення до суду з адміністративним позовом у зв`язку з неочікуваною зміною правової позиції Верховного Суду щодо застосування цих норм при зверненні до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень після завершення процедури адміністративного оскарження. 
З урахуванням змін до глави 2 розділу ІІІ КАС, які набрали чинності з 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ять статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Є.А. Усенко