Справа № 466/2867/20                         Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л. 
Провадження № 22-ц/811/246/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

               01 червня 2021 року                                          м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря – Жукровської Х.І.,
з участю: позивача  ОСОБА_1 , 
                                   представника відповідача – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газотранспортної системи «Львівгаз» про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди,
                                        в с т а н о в и в:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення завданих йому неправомірним припиненням газопостачання до його квартири та протиправним невиконанням впродовж тривалого періоду часу ухвалених на його користь судових рішень (рішення Апеляційного суду Львівської області від 20.03.2014 року та рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08.10.2018 року, які набрали законної сили)   матеріальних збитків у розмірі 55410 грн. 11 коп., що становить вартість обсягу недовідпущеного газу за період неправомірного припинення газопостачання до його квартири по АДРЕСА_1 з 30.11.2012 року по квітень 2020 року, які відповідач йому в добровільному порядку на підставі поданого 10.03.2020 року акту-претензії не відшкодовує, та моральної шкоди в розмірі 300 тисяч грн., яка полягає у душевних стражданнях через відсутність впродовж тривалого періоду часу газопостачання у його квартирі та створення відповідачем перешкод у поновленні газопостачання, навіть після постанови Верховного Суду від 27 січня 2020 року та видачі виконавчих листів, незаконно звинувачуючи його ( ОСОБА_1 ) та незаконно вимагаючи грошові кошти, й тим самим, змушуючи його виживати в зимовий період без газу та створюючи небезпеку для його (пенсіонера 77-річного віку) життя. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 січня 2021 року виправлено описку в рішенні суду щодо визначення розміру морального відшкодування, яке просив стягнути позивач ОСОБА_1 .
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.
Апелянт зазначає, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права щодо розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Крім того, вважає, що судом неправильно встановлені фактичні обставини справи та не враховано висновків Верховного Суду в постанові від 27.01.2020 року щодо неправомірності дій відповідача по припиненню газопостачання до його квартири, не застосовано норми матеріального права про застосування яких він вказував у своїй заяві.
На переконання апелянта, суд виявив небажання розглядати шістнадцять заявлених ним клопотань та вісім заперечень на дії представників відповідача щодо зловживання процесуальними правами. 
Заслухавши пояснення позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Одним із способів відшкодування майнової шкоди є відшкодування збитків.
Частиною першою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК).
Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, закріплене у статті 23 ЦК України.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у приватизованій чотирикімнатній квартирі по АДРЕСА_1 .
Між ОСОБА_1 та ВАТ «Львівгаз» (після перейменування – ПАТ «Львівгаз»), правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», фактично існували договірні відносини у сфері надання послуг з газопостачання у квартиру АДРЕСА_2 , за які ОСОБА_1 здійснював оплату, як споживач послуг.
Згідно акту №029819 від 30.11.2012 року, складеного представниками ПАТ «Львівгаз», газопостачання до квартири позивача було припинено 30.11.2012 року у зв`язку з не допуском до закриття АГВ2К.
Правомірність дій ПАТ «Львівгаз» по припиненню газопостачання до квартири АДРЕСА_2 оспорювалася ОСОБА_1 в судовому порядку (справа №466/5937/13).
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20.03.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково та визнано неправомірними дії ПАТ «Львівгаз» по припиненню газопостачання до квартири АДРЕСА_2 (а.с.17-20 т.1).
Відновлення постачання газу в квартиру позивача ОСОБА_1 на підставі цього рішення суду здійснено не було, оскільки таких вимог позивач не заявляв і суд рішенням не зобов`язував ПАТ «Львівгаз» відновити подачу газу до квартири позивача.
29.12.2014 року ОСОБА_1 в порядку захисту прав споживачів звернувся до суду з позовом у справі №466/8067/14-ц, в якій рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08.10.2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 01.08.2019 року та постановою Верховного Суду від 27.01.2020 року (а.с.32-33, 173-203 т.1, а.с.2-25, 35-66 т.2), позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право на споживання газу та опалення квартири АДРЕСА_2 відповідно до виконавчого листа, виданого Личаківським районним судом м.Львова 28.06.1999 року в справі №2-715/1990 р. на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 18.06.1999 року про роз`яснення рішення Личаківського районного суду м.Львова від 24.05.1999 року, та право на індивідуальне опалення цієї квартири з встановленим індивідуальним газовим котлом марки «Viessmann Vitopend». 
Відновлено становище, яке існувало до припинення газопостачання квартири АДРЕСА_2 30.11.2012 року, та зобов`язано  публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (після зміни найменування – акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз») відновити газопостачання та експлуатацію газопроводу і встановлених газових приладів в квартирі АДРЕСА_2 . 
Вимогу ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 300 тисяч грн. задоволено частково і стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок неправомірного припинення газопостачання в квартиру АДРЕСА_2 .
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про зобов`язання до припинення дискримінації, зловживання монопольним становищем і незаконної примусової підприємницької діяльності та відшкодування майнової шкоди у виді стягнення вартості недовідпущеного об`єму газу за період неправомірного припинення газопостачання до його квартири з 30.11.2012 року по серпень 2015 року – відмовлено за безпідставністю.
Крім того, встановлено, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 11.03.2019 року у вказаній вище справі №466/8067/14-ц було зупинено дію рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08.10.2018 року (а.с.27-28 т.2).
У зв`язку із касаційним оскарженням названих судових рішень, в тому числі й позивачем ОСОБА_1 , ухвалою Верховного Суду від 19.08.2019 року було зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08.10.2018 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 21.01.2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 01.08.2019 року до закінчення касаційного провадження (а.с.29-32 т.2) і лише постановою Верховного Суду від 27.01.2020 року (а.с.35-66 т.2) поновлено виконання вказаних вище судових рішень.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08.10.2018 року в частині стягнення з АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у користь ОСОБА_1 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди виконано і ця обставина не заперечується позивачем.
Разом з тим, щодо виконання рішення суду в частині зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» відновити газопостачання та експлуатацію газопроводу і встановлених газових приладів в квартирі АДРЕСА_2 , то відповідачем подано до суду заяву про встановлення способу і порядку виконання рішення (а.с.102-105 т.1), про що позивача повідомлено листом від 31.03.2020 року (а.с.106 т.1), яка станом на квітень 2020 року (на момент звернення до суду із вказаним позовом) розглянута не була.
Ураховуючи наведені вище та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність та недоведеність заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної та майнової шкоди, доводи апеляційної скарги не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У зв`язку із перебуванням судді Копняк С.М. у відрядженні з 10 по 11 червня 2021 року, повний текст постанови складений 14.06.2021 року.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 14 червня 2021 року.

Головуючий:                                                                 Бойко С.М. 

Судді:                                                                         Копняк С.М. 

                                                                       Ніткевич А.В.