ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3852/21 Справа № 2-1576/08 	  	Суддя у 1-й інстанції - Замкова Я. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від  13 жовтня 2008 року, -
В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач, просила суд, стягувати щомісяця з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і до повноліття дитини, починаючи з дня звернення до суду (а.с.1). 

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2008 року задоволено повністю позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і до повноліття дитини, починаючи з дня звернення до суду. Стягнуто судові витрати. Допущено рішення до негайоного виконання у межах платежу за один місяць (а.с.14).

28 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року повернуто заявнику без розгляду (а.с.88-89).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати з нього аліменти на утримання сина починаючи з серпня 2009 року і до повноліття дитини. Посилаючись на те, що апелянт в період з серпня 2008 року по серпень 2009 року проживав з позивачем та приймав активну участь у вихованні та утриманні дитини та позивачки, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції є помилковими та рішення ухвалено лише на доказах наданих позивачем (а.с.91-92). 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про одруження виданого 17 травня 2008 року Відділом РАЦС Дніпровського району м. Дніпродзержинська, ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №193 та присвоєно прізвище дружині після укладення шлюбу — ОСОБА_5 (а.с.2).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 26 липня 2008 року відділом РАЦС Дніпровського району м. Дніпродзержинська, запис 479 (а.с.3).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на норми ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, згідно яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду.
Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідачем не надано доказів про надання стабільної щомісячної допомоги дитині в період до травня 2009 року, а рішення суду про розірвання шлюбу щодо встановлення дати припинення сімейно-шлюбних відносин не свідчать про відсутність обов`язку батьків забезпечувати дитину.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав уваги даним, які спростовують твердження позивачки викладені в позовній заяві, а саме, що останні проживали разом і відповідач утримував, як позивачку так і їх дитину, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки, відповідачем не надано доказів, які підтверджують, що останній надавав допомогу своїй дитині в період до травня 2009 року.
Крім того, колегія суддів враховує, що позов про розірвання шлюбу подано ОСОБА_2 , та в рішенні суду про розірвання шлюбу, встановлено, що на утримання сина позивач за рішення суду сплачує аліменти на користь позивачки, у зв`язку з чим, доводи апелянта, що він не знав про наявність рішення про стягнення аліментів спростовуються матеріалами справи.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції, із урахуванням норм матеріального права, встановлених фактичних обставини справи, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , починаючи з 28.08.2008 року та до досягнення дитиною повноліття.
При вирішенні справи, суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 — залишити без задоволення. 

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від  13 жовтня 2008 року — залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: