Постанова
Іменем України 

30 березня 2021 року 
м. Київ

справа № 530/544/16-ц
провадження № 61-17630св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,  
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне підприємство «Агроекологія», 
третя особа - відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року у складі судді Обідіної О. І.,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог позову та рішень судів
 
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного підприємства «Агроекологія» (далі - ПП «Агроекологія»), третя особа - відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про розірвання договору оренди землі, у якому просила розірвати договір оренди землі від 16 січня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 , яка померла   ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ПП «Агроекологія»; витребувати у ПП «Агроекологія» оригінали вказаного договору оренди землі.  
 
Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2019 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПП «Агроекологія», третя особа - відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про розірвання договору оренди землі до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ПП «Агроекологія» на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2019 року.
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ПП «Агроекологія» подало 13 листопада 2020 року електронною поштою на адресу Зіньківського районного суду апеляційну скаргу, в якій просило поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу.
 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року апеляційну скаргу ПП «Агроекологія» на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що апеляційна скарга ПП «Агроекологія» не сформована в системі «Електронний суд», а подана на електронну адресу районного суду, що не є тотожним електронній формі процесуального документу, що подається виключно з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги 
 
У листопаді 2020 року ПП «Агроекологія» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, апеляційну скаргу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки ПП «Агроекологія» подало апеляційну скаргу, яку у порядку самопредставництва юридичної особи підписав керівник ПП «Агроекологія» - генеральний директор ОСОБА_3 , повноваження якого підтверджуються матеріалами справи. Судом апеляційної інстанції обмежено право ПП «Агроекологія» на судовий захист та не дотримано приписів Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закон України «Про електронний документ та електронний документообіг». Через не дотримання судами першої та апеляційної інстанції порядку прийняття і реєстрації вхідної кореспонденції з матеріалів справи не вбачається, що заява ПП «Агроекологія» підписана із застосуванням електронного цифрового підпису, передбаченого Законом України «Про електронні довірчі послуги». 
 
Позиція Верховного Суду 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ПП «Агроекологія» непідлягає задоволенню.
 
Нормативно-правове обґрунтування 
 
Згідно з частинами першою, третьою статті 356 ЦПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі. Апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.
 
Пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
 
Відповідно до частин першої, четвертої та восьмої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (далі - ЄСІТС). ЄСІТС відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису, якщо інше не передбачено ЦПК України.
 
Згідно з підпунктом 15.1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування ЄСІТС подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.
 
Водночас, частиною восьмою статті 43 ЦПК України передбачено, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).
 
Отже, учасники процесу мають можливість обрати зручний для себе спосіб комунікації із судом, в тому числі і для подання процесуальних звернень, а саме: подавати у сиди, де працює ЄСІТС, процесуальні та інші документи в електронній формі за допомогою ЄСІТС з використанням власного електронного цифрового підпису, або засобами поштового зв`язку у паперовій формі, 
 
Пунктами 12, 32 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; підписувачем є фізична особа, яка створює електронний підпис.
 
Частиною першою, другою статті 6, частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. 
 
Електронний підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувана та підтвердження цілісності даних в електронній формі.
 
Частина четверта статті 212 ЦПК України у редакції Закону № 540-ІХ від ЗО березня 2020 року допускає підтвердження особи учасника справи із застосуванням електронного цифрового підпису.
 
Процесуальний закон не містить заборони на звернення до суду шляхом подання документів на електронну пошту суду, із підтвердженням особи, яка направляє таке звернення, за допомогою електронного цифрового підпису, а не тільки через ЄСІТС.   
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
З урахуванням наведеного, можна дійти висновку, що альтернативою звернення учасників справи до суду із скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи та подання такого документу шляхом направлення на офіційну електронну адресу відповідного суду.
 
Повертаючи апеляційну скаргу заявнику, суд апеляційної інстанції виходив із того, що апеляційна скарга ПП «Агроекологія» не сформована в системі «Електронний суд», а подана на електронну адресу районного суду, що не є тотожним електронній формі процесуального документу, що подається виключно з використанням ЄСІТС.
 
Верховний Суд не може погодитися із зазначеним висновком апеляційного суду, оскільки чинне процесуальне законодавство не забороняє учаснику справи звернутися з процесуальними документами до суду шляхом направлення їх на офіційну електронну адресу суду з обов`язковим скріпленням їх власним електронним цифровим підписом учасника справи.
 
За матеріалами, наявними у справі, які витребувані Верховним Судом, вбачається, що апеляційна скарга ПП «Агроекологія» подана до Зіньківського районного суду Полтавської області, який направив виділені матеріали цивільної справи на адресу Полтавського апеляційного суду, шляхом направлення фотокопій апеляційної скарги на електронну адресу суд. Докази, які підтверджують скріплення апеляційної скарги електронним цифровим підписом особи, уповноваженої на звернення до суду від імені ПП «Агроекологія», у матеріалах справи відсутні. 
 
Таким чином, ПП «Агроекологія» подано апеляційну скаргу, яка не підписана заявником, що відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, є підставою для повернення її заявнику. 
 
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПП «Агроекологія» дійшов помилкового висновку, що апеляційна скарга ПП «Агроекологія» підлягає поверненню, оскільки не сформована в системі «Електронний суд», проте це не вплинуло на правильність кінцевого процесуального рішення суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, тому Верховний Суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.  
 
При цьому, повернення апеляційної скарги не позбавляє права заявника на повторне звернення, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. 
 
Із відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що ПП «Агроекологія» повторно звернулося із апеляційною скаргою на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2019 року, яка ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року повернута заявнику, у зв`язку із не усуненням у встановлений судом строк недоліків апеляційної скарги, а саме не сплати судового збору. 
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2020 рокузалишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
      Судді:	      О. В. Ступак	
 	 	
 	І. Ю. Гулейков	
 	 	
 	Г. І. Усик