Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/110/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2021 року.                                                        м. Кропивницький

       Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі секретаря судового засідання Волошиної Н.С., захисника особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 – адвоката Клімічева О.О., особи, яка склала протокол про вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_2 , розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2021, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер РНПП – НОМЕР_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровоградавід 12.02.2021  ОСОБА_1  визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі  шестисот  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1  у дохід держави судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок.
Згідно постанови суду  ОСОБА_1 13.12.2020 о 15:31 год, у порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України, керував в стані алкогольного сп’яніння транспортним засобом - «Volvo XC90», д/н НОМЕР_2 по вул. Холодноярській, 158 у м. Кропивницькому, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вважає винесену постанову районного суду необґрунтованою та невмотивованою, а також постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права виходячи з наступного.
Вказує на те, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Як вбачається з відеоматеріалів, доданих до протоколу, поліцейський порушуючи норми діючого законодавства безпідставно зупиняє автомобіль під його керуванням, оскільки підставою зупинки названо начебто наявне орієнтування на його особу як на таку, що керує транспортним засобом у стані алкогольного сп’яніння. Отже, в даному випадку інспектор назвав причину зупинки орієнтування, яке взагалі не передбачено чинним законодавством. При чому, в матеріалах справи відсутні будь-які рапорти з посипанням на (ІПНП електронний рапорт) про підстави та результати відпрацювання виклику. 
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено право та обов`язок поліцейського зупинити транспортний засіб, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху поліцейський зобов’язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Визначення у законі підстав для вчинення поліцейським дій спрямованих на зупинку транспортного засобу, запобігає свавіллю з боку представника влади, зокрема на зупинення водіїв транспортних засобів з будь-якою метою. 
Поліцейський зобов’язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух») і суть скоєного правопорушення, якщо таке мало місце (ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію»). 
Вказує і на те, що суддею двічі робились запити до поліції про підтвердження факту, що ними було отримане орієнтування про те, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що може свідчити про те, що при розгляді справи у судді також виникли об`єктивні сумніви, щодо правомірності зупинки транспортного засобу, однак ніяких відомостей, підтверджуючих дану обставину до суду не надано. На його думку вказане дає підстави вважати, що поліцейським при здійсненні зупинки транспортного засобу порушено вимоги ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно з висновком Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» від 13.12.2020 щодо результатів медичного огляду – ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп’яніння. За змістом медичного акта від 13.12.2020 № 543, складеного о 17-00 годині не зрозуміло, яким саме приладом проведено дослідження, що дає підстави сумніватись у достовірності результатів огляду. 
Вказує і на те, що в даному випадку поліцейським грубо порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння, та вимоги статті 266 КУпАП України, оскільки йому взагалі не запропоновано пройти огляд на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, що піддержується наявними у справі відеозаписами, а також самим протоколом де не зазначено про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки, його незгоду пройти вказаний огляд на місці події або незгоду з результатами пройденого огляду. 
Вважає, що фальсифікацію протоколу з боку співробітників поліції, також підтверджує наданий ними ж відеозапис, а оформлення відмови не відповідає вимогам відповідної інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та в подальшому приводе до визнання висновків зафіксованих у відповідному акті недійсними. 
Згідно з п. 6 вищезазначеної Інструкції - огляд на стан сп’яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (свідків взагалі не має, що підтверджує відповідний відеозапис). Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров’я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. У даному випадку такі підстави у співробітників поліції були відсутні. Огляд у закладі охорони здоров’я та складення висновку за результатами огляду проводиться у присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння у закладі охорони здоров’я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров’я. Пунктом 9 Інструкції передбачено, що використання в закладах охорони здоров’я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. 
З матеріалів справи не вбачається за допомогою якого приладу здійснювався огляд на стан алкогольного сп’яніння, вказаний прилад не підтверджений відповідним сертифікатом та свідоцтвом, тому в даному випадку не можливо перевірити чи перебуває вказаний прилад у відповідному реєстрі так як він не зазначений у висновку, тобто не підтверджено правомірності застосування приладу Drager не надіслано до суду сертифікат відповідності забезпечення функціонування системи управління якістю під час виробництва №ІІА.ТК.039.645, продукція газоаналізатори Drager Alcotester: (згідно з додатком), не надіслано до суду копію свідоцтва про державну реєстрацію про внесення до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України і дозволено для застосування в медичній практиці приладу Drager Alcotester - відповідної моделі, також не надано дані, що свідчать про придбання (введення в експлуатацію), отримання приладу Drager Alcotester. 
Тому стверджує, що існують обґрунтовані підстави вважати, що прилад яким начебто проводився його огляд на стан алкогольного сп’яніння не введено в експлуатацію та здійснюється його використання у період відсутності дозволу для застосування в медичній практиці, тобто незаконно. 
Оскільки, внаслідок порушення закону відбулась зупинка транспортного засобу працівником поліції, не було запропоновано та проведено огляд на стан сп’яніння на місці зупинки, відповідно всі інші вимоги та здійснені внаслідок таких вимог дії і прийняті рішення є незаконними, а зібрані внаслідок цього докази недопустимими. 
Крім того на момент складання протоколу, а саме 13.12.2020 адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції чинним законодавством України не передбачено, що відповідно унеможливлює притягнення особи до відповідальності. 
Також, апелянт звертає увагу на те, що у постанові суду від 12.02.2021 вказано, що з наявних відеозаписів вбачається, що водію  ОСОБА_1 у встановленому Законом порядку інспекторами патрульної поліції пропонувалось у присутності двох свідків проведення огляду на стан алкогольного сп’яніння в спеціалізованій медичній установі, від проведення якої  ОСОБА_1  відмовився, але в відеоматеріалах справи така інформація відсутня.
З огляду на вищезазначене, апелянт вважає, що докази зібрано внаслідок порушення вимог закону, а тому постанова Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2021 підлягає безумовному скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши захисника Клімічева О.О., який діє в інтересах  ОСОБА_1 , та який підтримав апеляційну скаргу останнього і просив її задовольнити,пояснення особи, яка склала протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , та інспектора поліції Большова Я.С.щодообставин проведення огляду у закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , переглянувши долучений до справи відеозапис даної події, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не  підлягає з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з’ясування обставин кожної справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з’ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом’якшують і обтяжують відповідальність, а також з’ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог КпАП України дотримався в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи наступає за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 (а)  Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров’я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров’я.
Також, згідно Розділу 1 Інструкції 1452/735, встановлено аналогічну процедуру огляду водія на стан сп’яніння.
Так, при розгляді справи суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП  підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у оскаржуваній постанові доказів.
Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що ОСОБА_1 13.12.2020 о 15:31 год. в м. Кропивницькому по вул. Холодноярській, 158, керував транспортним засобом - «Volvo XC90», д/н НОМЕР_2 в стані алкогольного сп’яніння,чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальністьза ч. 1 ст. 130 КУпАП. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі «КНП – КОНД» у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 543 від 13.12.2020. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водію(а.с.1).
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп’яніння №543 від 13.12.2020, підтверджено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп’ягніння (а.с.2).
Зазначені дані з достовірністю вказують на факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп’яніння та в сукупності з вищевказаними доказами підтверджують порушення ним вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України і не ставлять під сумнів висновок судді про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час апеляційного розгляду за  клопотанням  сторони захисту допитано інспектора патрульної поліції Чередніченка В.С., що складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , який пояснив, що 13.12.2020 на планшет надійшла інформація, що водій автомобіля Вольво керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Після відпрацювання орієнтування вказаний автомобіль зупинено по вул. Холодноярській в м. Кропивницький. Під час спілкування водієві ОСОБА_1 , який керував цим транспортним засобом було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що останній погодився пройти такий огляд лише у закладі охорони здоров`я. 
Допитаний в апеляційному суді інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 пояснив, що 13.12.2020 на планшет надійшла інформація, що водій автомобіля Вольво керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На вул. Холодноярській зупинили цей автомобіль, який рухався від магазину Файно-маркет. Вказаним автомобілем керував ОСОБА_1 , який сам повідомив, що вживав спиртні напої, тому водієві запропоновано пройти огляд на місці або в лікарні. Водій відмовився проходити огляд на місці, але погодився пройти такий огляд в лікарні, тому свідків не запрошували. Після чого вони водія доставили в лікарню, де він і пройшов огляд яким виявлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
З дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису події від 13.12.2020, вбачається, що на вулиці зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під часспілкування поліцейські повідомили водія щодо підстав зупинки його транспортного засобу, а саме надходження орієнтування як на особу, що керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп’яніння на місці або в закладі охорони здоров`я. З подальшого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, у присутності поліцейського. При цьому будь-яких зауважень з приводу вказаного огляду він не висловлював.
За таких обставин, враховуючи дані відеозапису та пояснення працівників поліції, приходжу до висновку, що доводи ОСОБА_1 про порушення поліцейським порядку огляду на стан алкогольного сп’яніння є необґрунтованими. Будь-яких зауважень щодо проведеного огляду в закладі охорони здоров`я чи неправомірності дій поліцейських ОСОБА_1 у протоколі не зазначав і не вказував, що його позбавили можливості пройти такий огляд на місці зупинки. 
Також, з приводу доводів апелянта про те, що у складеному протоколі не зазначено про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, тобто що даним протоколом не підтверджено його незгоду пройти вказаний огляд на місці події або незгоду з результатами пройденого огляду на місці зупинки апеляційний суд звертає увагу на те, що чинний КУпАП та Інструкція про порядок проведення такого огляду №1452/735 від 09.11.2015 не вимагають від поліцейського обов`язкового зазначення у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення факту відмови водія пройти цей огляд на місці зупинки, у тому разі якщо він погодився і пройшов такий огляд у закладі охорони здоров`я, що й мало місце у даному випадку.
Факт перебування  ОСОБА_1  у стані алкогольного сп`яніння достеменно встановлено під час такого оглядуу закладі охорони здоров`я, а тому об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у даному випадку повністю підтверджена.
Доводи апелянта щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені належними доказами та не узгоджуються з дійсними обставинами справи, а тому розцінюється апеляційним судом, як спосіб його захисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Зібрані у даній справі докази узгоджуються між собою і підстав для сумніву в їх об’єктивності та суперечливості, як на те вказує апелянт, не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об’єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_1 суду не надано і не здобуто їх у процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.
Доводи апелянта щодо безпідставної зупинки поліцейськими його транспортного засобу є необґрунтованими та висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі , якщо є інформація, що свідчить про причетність водія транспортного засобу, зокрема до вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно витягу з інформаційного порталу та листа від 27.01.2021 за підписом начальника управління Національної поліції, а також дослідженого відеозапису події правопорушення (а.с.25-28), працівниками поліції відразу після зупинки повідомлено водія ОСОБА_1 , що підставою зупинки його транспортного засобу є надходження повідомлення з лінії «102» на службовий планшет екіпажу про те, що 13.12.2020 від магазину Файно-маркет в сторону району Новомиколаївка на автомобілі Вольво сірого кольору, позашляховик д.н.з. НОМЕР_3 , рухається чоловік, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому твердження скаржника щодо безпідставної зупинки його транспортного засобу є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Доводи апелянта про те, що існують підстави сумніватись у достовірності результатів огляду у медичному закладі, адже йому невідомо за допомогою якого приладу здійснювався огляд на стан алкогольного сп’яніння, апеляційний суд вважає також безпідставними.
Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 передбачено, що використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Тобто, вказаною Інструкцією не передбачено обов`язку лікаря перед проведенням такого огляду надавати зацікавленій особі відповідні документи, а саме сертифікату відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Крім того, як передбачено пунктом 5 розділу І Інструкції № 1452/735, навіть у разі проведення такого огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, останній лише на вимогу особи, яка підлягає такому огляду надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. 
Втім, ОСОБА_1 , як під час проведення огляду у закладі охорони здоров`я, так і під час розгляду справи у суді першої інстанції не ставив питання з приводу не надання йому працівниками лікарні сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу, більше того, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , підписавши його, не зробив жодних зауважень та заперечень щодо дій працівників лікарні.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на момент складання протоколу, а саме 13.12.2020 адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції чинним законодавством України не передбачено, що унеможливлює притягнення особи до відповідальності, апеляційний суд зазначає наступне.
До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння.
Після набрання чинності вказаним законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння, виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року за № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв’язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону України № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону України № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп’яніння, а тому адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону України № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп’яніння, а тому з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.
Також слід зазначити, що дійсно на час складання даного протоколу на офіційному сайті Верховної Ради України, ч. 1 ст. 130 КУпАП  викладена в редакції Закону України № 2617-III від 22 листопада 2018 року без врахування положень Закону України № 720-1Х від 17 червня 2020 року, який вніс зміни до цього Закону  № 2617-VIII. Проте, цей факт сам по собі не впливає на кваліфікацію дій осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, оскільки п. 117 Законом № 720-1Х від 17 червня 2020 року виключено, зокрема, підпункт 4 пункту 1 Закону № 2617-VIIІ, в якому ст. 130 КУпАП викладалася в новій редакції, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом № 720-1Х від 17 червня 2020 року ст. 130 КУпАП діє в попередній редакції.
З огляду на викладене вище, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у даній справі за п. 6 ст. 247 КУпАП, так як чинним законодавством не підтверджується скасування акту, що передбачає адміністративну відповідальність за такі дії, у зв’язку із вилученням посиленої юридичної відповідальності за такі дії, внаслідок чого попередня (стара) редакція ст. 130 КУпАП залишилася у незмінному виді.
Частиною 1 ст. 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Тому за цими положеннями до осіб, які вчинили після 03 липня 2020 року дії під час керування транспортними засобами, що були спочатку виключені зі ст. 130 КУпАП, а потім внесені зміни про їх вилучення із відповідного Закону, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення, без застосування нового закону, що посилював таку відповідальність та не має зворотної сили у часі.
Тому, водій ОСОБА_1 , вчинивши правопорушення 13.12.2020, підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (Закон України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), у редакції, що діяла до внесення відповідних змін та введення ст. 286-1 КК України, з подальшим їх вилученням та залишенням попередньої редакції в КУпАП.
При накладені адміністративного стягнення судом, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Врахувавши вказані обставини місцевий суд обґрунтовано призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, в редакції Закону цієї статті від 07 липня 2016 року.
Порушень норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що могло бути підставою скасування судового рішення, не встановлено.
На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни.
Керуючись ст. 294 ч. 8 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2021 про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя підпис

З оригіналом згідно:        

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду Ремез П.М.