ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2021 року                                                             Справа № 902/1177/15 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Дужич С.П. ,  суддя Миханюк М.В. 

секретар судового засідання Романець Х.В. 
за участю представників сторін:
позивача -    Демченко Г.Г. - адвокат (в режимі відеоконференції);                                                 
відповідача - Богуцький О.Ю. - адвокат (в режимі відеоконференції);
третіх осіб- не з`явились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Мурафський кар"єр" на рішення Господарського суду Вінницької області від 14.07.2020 (повний текст складено 24.07.2020) у справі №902/1177/15
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплолюкс-ЮГ"
до Державного підприємства "Мурафський кар"єр"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Шустова Наталія Анатоліївна (колишній тимчасово виконуючий обов"язки керівника ДП "Мурафський кар"єр")
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд державного майна України
про стягнення 1 425 925,18 грн
у межах справи №902/1177/15
за заявою Управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі Вінницької області
до Державного підприємства "Мурафський кар`єр"
про банкрутство                                                 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.07.2020 у справі №902/1177/15 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплолюкс-ЮГ" до Державного підприємства "Мурафський кар"єр" про стягнення 1 425 925,18 грн задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Державного підприємства "Мурафський кар`єр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплолюкс-ЮГ" 1 033 625,74     - основного боргу, 500,00 грн - пені, 500,00 грн - штрафу, 21 290,48 грн - витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 6 560,54 грн - 3% річних, 75 151,18 грн - пені та 309 587,72 грн - штрафу.
Витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 98,41 грн залишено за позивачем.
Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Державне підприємство "Мурафський кар`єр" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 14.07.2020 у справі №902/1177/15 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд державного майна України у відзиві на апеляційну скаргу підтримує вимоги останньої та просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
05 листопада 2020 року на адресу апеляційного суду від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі, в якій останній просить апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Державного підприємства "Мурафський кар`єр" на рішення Господарського суду Вінницької області від 14 липня 2020 року у справі №902/1177/15 зупинити до розгляду Господарським судом Вінницької області в межах справи про банкрутство №902/1177/15 позовної заяви ДП "Мурафський кар`єр" до ТОВ "Теплолюкс-ЮГ" про визнання недійсним договору про виконання робіт з переробки (подрібнення) відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту) №09/03-19 від 22.03.2019.
При цьому, заявник зазначає, що вирішення справи у суді апеляційної інстанції про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт з переробки (подрібнення) відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту) №09/03-19 від 22.03.2019 об`єктивно неможливе до вирішення справи про визнання недійсним даного договору, оскільки задоволення позову про визнання його недійсним повністю виключить задоволення позову про стягнення заборгованості за ним.
Відповідно до ч.5 ст.227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.03.2021 у справі №902/1177/15(902/816/20) в позові Державного підприємства "Мурафський кар`єр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплолюкс-Юг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд державного майна України, про визнання недійсним договору на виконання робіт з переробки (подрібнення) відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту) №09/03-19 від 22.03.2019 відмовлено.
Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду, розглянувши подане клопотання, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи, що Господарським судом Вінницької області вже розглянута справа №902/1177/15(902/816/20) та зважаючи на те, що апеляційний господарський суд, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України, перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду на момент його винесення, підстав для його задоволення не вбачає.
Крім того слід зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
При цьому, посилання заявника на те, що у справі № 902/1177/15 розглядаються вимоги про визнання недійсним договору на виконання робіт з переробки (подрібнення) відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту) №09/03-19 від 22.03.2019, у той час як у даній справі вимоги ТОВ "Теплолюкс-Юг" до ДП "Мурафський кар`єр" ґрунтуються саме на підставі оскаржуваного правочину, не свідчать про неможливість розгляду даної справи, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами ст. 204 Цивільного кодексу України.
Закріплена зазначеною статтею ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Безпосередньо в судовому засіданні представники позивача та відповідача повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22 березня 2019 року між ТОВ "Теплолюкс-ЮГ" (виконавець/позивач) та ДП "Мурафський кар"єр" (замовник/відповідач) був укладений договір №09/03-19 на виконання робіт з переробки (подрібнення) відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту), відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язувався особисто та/або із залученням третіх осіб (субпідрядників) протягом визначеного в договорі строку виконувати за плату роботи з переробки (подрібнення) відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту) шляхом використання техніки (з оператором):
- Екскаватор гусеничний, марка CASE СХ210, рік випуску 2007, обладнаний гідромолотом - 1 одиниця;
- Екскаватор гусеничний, NEW HOLLAND, модель Е305В, рік випуску 2011, обладнаний гідромолотом - 1 одиниця;
- Навантажувач колісний, одноковшовий, з фронтальною установкою ковша, Orenstein&Koppel, модель L35B, рік випуску 2000 - 1 одиниця;
Замовник, в свою чергу, зобов`язувався прийняти відповідно до акту виконані роботи та сплатити їх вартість (п.1.2. договору).
Пунктом 2.1.2. договору передбачено, що замовник зобов`язаний підписати та повернути Акт виконаних робіт виконавцю протягом 5 робочих днів з моменту отримання. Якщо замовник протягом зазначеного строку не підписує акт виконаних робіт та не надає обґрунтованих заперечень щодо акту, то після закінчення вищезазначеного строку акт виконаних робіт вважається підписаним замовником та таким, що набув чинність в редакції наданій виконавцем.
Згідно з п.4.1. договору вартість наданих виконавцем послуг згідно умов даного договору становить:
- 53,00 грн, в т.ч. ПДВ, за 1 (одну) тону переробки (подрібнення) відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту);
- 33,00 грн, в т.ч. ПДВ, за 1 (одну) тону навантажування перероблених (подрібнених) відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту);
- 1 200, 00 грн, в т.ч. ПДВ, за 1 (одну) мотогодину навантажувальних робіт, додатково Замовник повинен компенсувати витрати на паливо згідно виставленого виконавцем Акту використання палива.
Пунктом 4.2. договору встановлено, що розрахунковий період за який складається Акт виконаних робіт становить 10 (десять робочих днів) (декада), розрахунковий період за який складається Акт використаного палива становить один календарний місяць.
Сторони домовились, що об`єм перероблених (подрібнених) відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту) визначається із кількості фактично вивезених відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту), з подальшим зваженням її на вагах та використанням коефіцієнту 1,90. Ваги мають бути повірені та, опломбовані з відповідними відмітками в документах. Допускається визначення об`єму перероблених (подрібнених) відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту) інструментальним способом, шляхом визначення їх геометричного об`єму. Замовник та виконавець повідомляють один одного про прізвища осібб уповноважених вести облік (визначити) об`єм виконаних виконавцем за кожну зміну робіт в місці виконання робіт. Замовник зобов`язаний негайно після закінчення зміни подати уповноваженому представнику виконавця на погодження відомості про виконані виконавцем за зміну об`єми робіт. В разі відсутності повідомлення замовника про уповноважених осіб та/або неподання відомостей про виконані за зміну об`єми робіт такі об`єми визначаються виконавцем самостійно. В такому випадку замовник не має право відмовитися від прийняття та оплати виконаних виконавцем об`ємів робіт за розрахунковий період, визначених та зазначених виконавцем в Акті виконаних робіт за відповідних розрахунковий період (п.4.3. договору).
Відповідно до п.4.4 договору, загальна вартість послуг складається із суми вартості робіт, які вказані в актах виконаних робіт, і являються невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з п.4.5. замовник протягом 3 (трьох) банківських днів зобов`язується оплатити виконані виконавцем роботи шляхом перерахування зазначені в Акті виконаних робіт кошти на поточний рахунок виконавця, аналогічні умови оплати встановлюються також на оплату Акту використання палива.
Як встановлено судами обох інстанцій, позивачем на виконання умов договору з квітня 2019 року по червень 2019 року було виконано роботи на загальну суму 1 203 625, 74 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-приймання робіт (надання послуг), підписаними обома сторонами без будь-яких зауважень чи (або) заперечень та скріпленими печатками підприємств, та актами, які направлені на адресу замовника та вважаються узгодженими відповідно до п.2.1.2. договору (отримання актів здачі-приймання робіт 24.06.2019 підтверджується накладною служби доставки "Спецкур`єр").
Натомість, відповідач, в порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань, оплату за виконані роботи здійснив частково, на загальну суму 170 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з банківського рахунку від 19.04.2019, від 22.04.2019, від 03.05.2019 та актом звірки взаємнорозрахунків за договором №09/03-19 від 22.03.2019 станом за період з 01.06.2019 по 21.06.2019, підписаним обома сторонами без будь-яких зауважень/заперечень (т.17, а.с.53).
Внаслідок таких неправильних дій відповідача, останнім створена заборгованість в розмірі 1 033 625, 74 грн (1203625,74-170 000,00).
При цьому, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів на підтвердження добровільного погашення вказаної заборгованості відповідачем не подано; відсутні такі докази і в матеріалах справи.
Оскільки, як встановлено судами обох інстанцій, існує заборгованість відповідача перед позивачем, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1 033 625,74 грн обгрунтовані, законні та, відповідно, правомірно задоволені судом першої інстанції на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 837, 854 ЦК України.
Крім основного боргу у розмірі 1 033 625,74 грн позивачем заявлено до стягнення 6 560,54 грн - 3% річних, 75 651,18 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов"язань та 310 087,72 грн - штрафу.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Оскільки, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 05.10.2015 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Мурафський кар`єр" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, місцевий господарський суд з урахуванням приписів Кодексу України з процедур банкрутства дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 6 560,54 грн.
Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу, то колегія суддів зазначає, що в пункті п.5.5. договору сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого акту за кожний день прострочення. Додатково, замовник зобов`язаний сплатити на користь покупця штраф у розмірі 30% від суми неоплачених актів.
Оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов договору та зважаючи, що п.5.5. договору передбачена майнова відповідальність, враховуючи те, що позивач є поточним кредитором, на вимоги якого дія мораторію не поширюється,  суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про правомірність та обгрунтованність позовних вимог щодо стянення пені в розмірі 75 651,18 грн та штрафу в розмірі 310 087,72 грн.
При цьому, суд першої інстанції враховуючи вимоги ч.3 ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України, перевірив всі доводи сторін і врахував всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу, з огляду на що визнав за можливе реалізувати надане йому право та зменшити розмір пені та штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 500,00 грн, що є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.
При цьому, посилання скаржника на відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за договором про виконання робіт з переробки (подрібнення) відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту) №09/03-19 від 22.03.2019 року, оскільки даний договір суперечить актам цивільного законодавства, був вчинений сторонами без наміру створення наслідків, які ним обумовлювалися, а відтак на підставі ч.1 ст.203, ч.ч. 1, 3 ст.215, ст 234 ЦК України є недійсним, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки наявними в матеріалах справи доказами (актами здачі-приймання робіт (надання послуг), актом звірка взаємних розрахунків за договором №09/03-19 від 22.03.2019 року за період з 01 червня 2019 року по 21 червня 2019 року, виписками банківського  рахунку) підтверджено виконання робіт за договором №09/03-19 від 22.03.2019 та часткову оплату його вартості, у зв`язку з чим відсутні підстави для кваліфікації даного договору, як фіктивного.
Крім того, рішенням Господарського суду Вінницької області від 10.03.2021 у справі №902/1177/15(902/816/20) у задоволенні позову Державного підприємства "Мурафський кар"єр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплолюкс -ЮГ" про  визнання недійсним договору  на виконання робіт з переробки (подрібнення) відсортованих відходів негабаритного каменю (негабариту) № 09/03-19 від 22.03.2019 року відмовлено.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.    
Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
                      
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Мурафський кар`єр"  залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 14 липня 2020 року у справі №902/1177/15  залишити без змін.  
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
4. Справу №902/1177/15 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "06" травня 2021 р.

Головуюча  суддя                                                                       Коломис В.В. 

Суддя                                                                                              Дужич С.П.  

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.