Справа № 163/3003/20  Провадження №33/802/295/21 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія: ст. 472, ч. 1 ст. 483 МК України 	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року                                                                         місто Луцьк
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Павловій Н.А., представника митного органу Каліщука А.В., захисника Кривошея А.М., особи, щодо якої складений протокол, – ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 березня 2021 року, якою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає на АДРЕСА_1 ,визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України; провадження за ознаками ст. 472 МК України закрито за відсутністю в його діях складу порушення митних правил. 
       
В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 354 496,39 гривень з конфіскацією в дохід держави автомобіля "Мерседес-Бенц" 2013 року випуску, номер кузова  НОМЕР_1 , вартістю 354 496,39 гривні.Провадження за ознаками ст. 472 МК України закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил. 
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 18 серпня 2020 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "Мерседес-Бенц", номер кузова НОМЕР_2 , перемістив вказаний автомобіль з приховуванням від митного контролю при таких обставинах.
До митного контролю ОСОБА_1 подав технічні паспорти №№ SI-K-0-223/20-00227, НОМЕР_3 , договір купівлі-продажу без номера від 11 серпня 2020 року, довіреність № НОР723140. Згідно з договором купівлі продажу продавцем і відправником автомобіля є компанія "Kenward Europe Ltd", покупцем та отримувачем ОСОБА_2 , вартість транспортного засобу становить 6300 євро.
Цей же транспортний засіб ОСОБА_1 вказав у власній митній декларації.
На вимогу інспектора митниці ОСОБА_1 надав німецьку експортну декларацію MRN 20DE810632279422E1, відповідно до якої автомобіль проданий ОСОБА_3 компанією "SI Trucks e.K.".
На запит в порядку митної співпраці митний орган Німеччини надав підтвердження експорту автомобіля "Мерседес-Бенц", номер кузова НОМЕР_2 , компанією "SI Trucks e.K." в адресу ОСОБА_4 за ціною у 10 950 євро або 354 496,39 гривні за офіційним курсом НБУ.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення автомобіля з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави його переміщення документів, що містили неправдиві відомості щодо відправника (продавця) та фактурної вартості, необхідної для визначення митної вартості, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.ст. 486, 489 МК України, не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що судом в основу винуватості безпідставно покладені документи, які є неналежними та недопустимими доказами, із зазначенням митної, а не фактурної вартості експортного товару, котрі не містять підпису відповідальної особи. Крім того, в матеріалах справи відсутній офіційний переклад документів. ОСОБА_1 був лише перевізником транспортного засобу, будь-яких дій з метою його придбання не здійснював. З огляду на те, що вилучений товар у ОСОБА_1 конфіскуваний, тому останній не зобов`язаний відшкодовувати витрати у справі. Просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Перевіривши доводи скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, міркування представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України вказаної вимоги закону не дотримав.
Згідно протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 звинувачують у тому, що він вчинив дії, спрямовані на переміщення автомобіля з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави його переміщення документів, що містили неправдиві відомості щодо відправника (продавця) та фактурної вартості, необхідної для визначення митної вартості.
ОСОБА_1 , як підставу для переміщення автомобіля, при його митному оформлені подав технічні паспорти №№ SI-K-0-223/20-00227, НОМЕР_3 , договір купівлі-продажу без номера від 11 серпня 2020 року, довіреність № НОР723140. 
Згідно з договором купівлі продажу продавцем і відправником автомобіля є компанія "Kenward Europe Ltd", покупцем та отримувачем ОСОБА_2 , а вартість транспортного засобу становить 6300 євро. У митній декларації ОСОБА_1 вказав зазначену суму. 
Крім того, на вимогу інспектора митниці ОСОБА_1 надав німецьку експортну декларацію MRN 20DE810632279422E1, відповідно до якої автомобіль проданий ОСОБА_3 компанією "SI Trucks e.K.".
На запит в порядку митної співпраці митний орган Німеччини надав підтвердження експорту автомобіля "Мерседес-Бенц", номер кузова НОМЕР_2 , компанією "SI Trucks e.K." в адресу ОСОБА_4 за ціною у 10 950 євро або 354 496,39 гривні за офіційним курсом НБУ.
Частиною 1 статті 483 МК України, передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
       Так, відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами 1, 2 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною 4 ст.58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або і пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця, що передбачено ч.5 ст.58 МК України.
За змістом ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової формації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, що встановлено ч. 1 ст.53 МК України.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені в ч.2 ст.53 МК України.
Частиною 5 ст.53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до ч.1 ст. 54 МК України, здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Також, відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.
Аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що не залежно від поданого договору купівлі продажу та експортної декларації вартість транспортного засобу визначається митницею самостійно.
Крім того, для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 483 МК України, доказуванню підлягає, зокрема, і той факт, що особа умисно вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, в тому числі, шляхом подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника (продавця) та фактурної вартості товару. 
Суб`єктивна сторона даного діяння передбачає наявність прямого умислу.
Однак, матеріали справи не містять будь – яких достатніх, повних і об`єктивних доказів, щодо незаконності походження договору купівлі-продажу без номера від 11 серпня 2020 року. 
Митним органом не доведено яким чином після проведення коригування вартості товару наявність договору купівлі продажу вплинула на розмір податків та зборів, які підлягають сплаті, адже такі були визначені митницею самостійно. 
Проте, суд першої інстанції на вищенаведені обставини уваги не звернув, тому безпідставно притягнув до відповідальності ОСОБА_1 за ч.1ст.483 МК України.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції на підставі п.1 ст.247 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки, постанова суду першої інстанції скасована, а справа провадженням закрита за відсутності в діях ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, тому, відповідно до ч.3 ст.528 МК України, конфісковані товари підлягають поверненню останньому. 
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Кривошея А.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Любомльського районного суду Волинської області від 04 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.483 МК України закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                                  О.М.Клок