Справа № 728/580/21 	Головуючий у 1 інстанції Пархоменко П. І. 	
Провадження № 33/4823/296/21 	  	
Категорія - . 1 ст. 130 КУпАП                                                           	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Демченка О.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Шелудька Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від  19 травня 2021 року, 

                                      в с т а н о в и в: 

Вказаною по Вказаною постановою суду   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.. 
        
Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 14 березня 2021 року, о 00 год. 37 хв., по вулиці Соборності в м. Бахмачі Чернігівської області керував автомобілем “УАЗ-469”, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5  Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду відносно нього у зв`язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Вказує на порушення судом ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто без його участі та без належного виклику до суду, а про те, що відносно нього склали протокол він дізнався 24.05.2021 року від працівників суду. Вказує, що обставини події, викладені у протоколі, не відповідають дійсним обставинам, матеріалам справи та поясненням свідків, які зазначені у протоколі. Наголошує, що його відмову поліцейському ОСОБА_2 проходити освідування на місці зупинки він аргументував тим, що не бажає повторно проходити тест на місці повторної його зупинки, оскільки вважає дії поліцейських такими, що принижують його гідність, так як вже є результати тесту, виконані  три хвилини назад іншим поліцейським ОСОБА_3 . Звертає увагу, що поліцейський ОСОБА_2 пропонував йому пройти огляд на місці зупинки, однак пройти освідування в найближчому лікарняному закладі після його відмови пройти освідування на місці зупинки йому ніхто не пропонував, а він сам наполягав на таке освідування в лікарні, проте поліцейськими не було цього забезпечено. На думку апелянта, відеозапис поліцейськими був змонтований та наданий до суду не в повному обсязі. Письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважає неналежними доказами по справі. Зауважує, що  протокол про адміністративне правопорушення за його присутності не складався, а зазначення в ньому відомостей про відмову від дачі пояснень та від підпису в ньому не відповідають дійсним обставинам справи. Відомості, які вказані в рапорті поліцейського, вважає такими, що не відповідають дійсності. Також виражає незгоду з ознаками алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні.
          Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом було дотримано. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.
         Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, що підтверджується  даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 383155 від 14.03.2021 року, (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які підтвердили обставини справи (а.с. 4,5), рапортом від 14 березня 2021 року (а.с.6), диском з відеофіксацією правопорушення (а.с. 9).                      
          Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь – які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
  Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії ДПР 18 № 383155 від 14.03.2021 року, ОСОБА_1 14 березня 2021 року, о 00 год. 37 хв., по вулиці Соборності в м. Бахмачі Чернігівської області керував автомобілем “УАЗ-469”, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5  Правил дорожнього руху.(а.с. 2).

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та від підпису в протоколі.
          
Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.
        Відповідно до Розділу X Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння, направлення на який здійснюється відповідно до Порядку   направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складається в двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився такий огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення такого огляду складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності). У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
           Із аналізу наведених норм законодавства слід зробити висновок, що фіксування відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння має відбуватись за правилами, встановленими для огляду на стан сп`яніння. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735). 
          Зазначені правила працівниками поліції в даному випадку були дотримані в повному обсязі.
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

           Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
          Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 23 грудня 2005 року №14 “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті”, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
         Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений  постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

          Апеляційний суд відхиляє твердження апелянта про нібито порушення його права на захист в місцевому суді, адже судом  неодноразово вживалися заходи по виклику до суду ОСОБА_1 , які він фактично проігнорував. Судом було з`ясовано місце реєстрації ОСОБА_1 та повідомлення направлялись за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою та адресою фактичного місця проживання, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення.  Розгляд справи за його відсутності в даному випадку не призвів до неповноти у з`ясуванні фактичних обставин справи та висновку суду щодо наявності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
           Що стосується тверджень апелянта про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, то такі є безпідставними. 
          Так, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
          Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження, на підставі доказів, зібраних органом, повноважним на складання протоколу.

         Твердження апелянта про те, що він не бажав повторно проходити тест на місці повторної його зупинки, оскільки вважає дії поліцейських такими, що принижують його гідність, так як вже є результати тесту, виконані  іншим поліцейським ОСОБА_3 , є безпідставними та голослівними, адже будь-яких доказів щодо факту його попередньої зупинки матеріали справи не містять, і в засіданні апеляційного суду не знайшли свого підтвердження. 
         Також апелянт посилається на те, що йому працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарняному закладі, та відповідно він не відмовлявся від такого огляду, і в його присутності адміністративні матеріали не складалися, однак вказані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим є неприйнятними.
        Твердження  апелянта про те, що відеозапис поліцейськими був змонтований та наданий до суду не в повному обсязі не заслуговують на увагу, оскільки відсутність безперервного відеозапису обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення  жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній та його захисник не довели, що події чи обставини, які відбувались поза відеозаписом спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення чи є порушенням вимог процесуального закону, які б були підставою для скасування постанови суду 1 інстанції. Крім того, керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності, тому відеозаписи є належними та допустимими доказами. 
        Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що з початку  спілкування з поліцейськими у ОСОБА_1 був виявлений запах алкоголю з ротової порожнини, в подальшому у присутності двох свідків зафіксовано факт відмови водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу “Драгер”. Поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не викликала у суду сумнівів щодо  перебування його в стані алкогольного сп`яніння, адже останній, ігноруючи таку вимогу поліцейського, постійно відходив в сторону та не бажав спілкування і відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.  При цьому поліцейськими було попереджено, що стосовно нього складатиметься протокол про адміністративне правопорушення. Даний доказ, на якому судом не встановлено ніяких ознак  його монтажу, апеляційний суд вважає беззаперечним, який  свідчить про відмову ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейського від  проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та підтверджує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 130 КУпАП.

         Зі змісту ст. 272 КУпАП встановлено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. Таким чином, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були присутні під час відмови від продуття приладу “Драгер”, а також їх письмові пояснення вважати неналежними доказами по справі чи ставити під сумнів показання даних свідків, на що посилається апелянт,  у апеляційного суду об`єктивні дані відсутні. Крім того, допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_4 підтвердив факт відмови  ОСОБА_1 від продуття приладу “Драгер”.

  Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…, тому твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.  

          Твердження апелянта щодо невідповідності дійсним обставинам справи відомостей, які вказані в рапорті поліцейського, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції оцінені в сукупності з іншими доказами по справі, які підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху.
         Отже, з адміністративного матеріалу та відеозапису вбачається, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції та ст. 266 КУпАП, а тому доводи апелянта з цього приводу безпідставні.
         Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , висновки суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
         За вказаних підстав, апеляційний суд приходить до беззаперечного висновку, що матеріали справи містять достатню кількість доказів, які є належними та допустимими, з урахуванням вимог чинного законодавства, а тому висновок районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним та обґрунтованим з посиланням на відповідні докази. 
        Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які є безпідставними і не спростовують правильності висновків суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та, на думку суду, є намаганням правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.
Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною  своїх прав та інтересів. Усі доводи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними  і тому апеляційним судом відхиляються.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчинених правопорушень, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює. При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об`єктивно розглянув справу та прийняв правильне рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено, а відтак, апеляційний суд відхиляє твердження апелянта щодо наявності процесуальних порушень при постановленні судового рішення.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,   

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   – залишити без задоволення.
Постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1   до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити  без змін.

Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. В. Демченко