УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/268/21 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А. 
Категорія 84  Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Микитюк О.Ю., Павицької Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №279/268/21 за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріел Істейт Індепендент» на бездіяльність і рішення державних виконавців, а також бездіяльність начальника органу виконавчої служби, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріел Істейт Індепендент», боржник: ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець органу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Ренкас Роман Вікторович, державний виконавець Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Чернега В`ячеслав Олександрович, в.о. начальника Коростенського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Стаднік Яна Вікторівна,
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріел Істейт Індепендент»,
на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, постановлену 22 січня 2021 року суддею Недашківською Л.А.  у м. Коростені, 

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріел Істейт Індепендент» (далі – Товариство) звернулося до суду зі скаргою, у якій просило:
- визнати поважними причини пропуску Товариством строку на звернення до суду із скаргою, поновити його;
- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця органу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Ренкаса Р.В. (далі – державний виконавець Ренкас Р.В.) щодо не об`єднання виконавчого провадження №35971684 про конфіскацію на користь держави належного ОСОБА_1 майна, та виконавчого провадження №36744950 про стягнення з останньої на користь Товариства матеріальної шкоди, заподіяної злочином в сумі 1453220 грн;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Чернеги В.О. (далі- державний виконавець Чернега В.О.) від 26.03.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №36744950;
- визнати протиправною бездіяльність начальника Коростенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (далі – начальник ДВС) щодо розгляду скарги Товариства від 07.07.2020 на рішення державного виконавця.
Ухвалою  Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Товариства  про поновлення строку на подання скарги на бездіяльність і рішення державних виконавців та бездіяльність начальника органу виконавчої служби. Скаргу Товариства залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі представник Товариства, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Послався на обставини, які зазначав, як підставу для поновлення процесуального строку. Зокрема, вказав, що про факт порушення своїх прав щодо неправомірного закриття виконавчого провадження №36744950 Товариство, як стягувач, дізналося 03.07.2020, перевіривши стан його виконання, після чого 07.07.2020 звернулося до начальника ДВС зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа від 26.03.2019. У даному випадку Товариство скористалось одним із способів оскарження рішень державних виконавців – звернення до начальника ДВС зі скаргою, а тому одночасно не зверталось зі скаргою в судовому порядку. 
В подальшому, Товариство 11.01.2021 отримало листи ДВС №18.24-24/52122 від 01.09.2020, №18.24-25/72220 від 21.12.2020 та №18.24-25/72211 від 21.12.2020, в яких була повідомлена інформація про виконавчі провадження та документально зафіксована бездіяльність начальника ДВС щодо розгляду скарги стягувача. Тому, лише з моменту отримання вказаних листів у Товариства з`явились об`єктивні обставини для судового оскарження спірної постанови державного виконавця ОСОБА_2 одночасно з бездіяльністю начальника ДВС.
Щодо протиправної бездіяльності державного виконавця Ренкаса Р.В. щодо не об`єднання виконавчих проваджень в одне, зазначив, що до отримання листа №18.24-25/7220 від 21.12.2020, у Товариства була відсутня інформація про допущені порушення, а зазначаючи про такий факт у скарзі начальнику ДВС, стягувач робив припущення, виходячи з аналізу наявних документів та обставин справи.
Отже, зазначив, що про бездіяльність державного виконавця Ренкаса Р.В. щодо не об`єднання виконавчих проваджень № 35971684 (про конфіскацію) та №36744950 (про стягнення матеріальної шкоди) та факт бездіяльності начальника ДВС щодо розгляду скарги Товариства став відомий останньому 11.01.2021 після отримання листів з виконавчої служби; про факт винесення державним виконавцем Чернегою В.О. оскаржуваної постанови від 26.03.2019 про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні №36744950 Товариству стало відомо 03.07.2021 після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, проте, у  зв`язку із поданням останнім скарги в адміністративному порядку та до отримання відповідного рішення, у Товариства були відсутні підстави для одночасного оскарження цієї ж постанови у судовому порядку.
Тому, вважає, що скарга стягувача у частині оскарження бездіяльності державного виконавця Ренкаса Р.В. та начальника ДВС подана з дотриманням строків передбачених ст. 449 ЦПК України та ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому, були зазначені поважні причини для поновлення строку на оскарження постанови про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні №36744950.
На його думку, суд на вказані обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для поновлення строку подання скарги до суду на бездіяльність та рішення державних виконавців.
У письмових запереченнях на апеляційну скаргу начальник ДВС просив залишити ухвалу суду від 22.01.2021 без змін. Вказав, що про факт порушення своїх прав стягувач дізнався 03.07.2020, перевіривши стан виконавчого провадження і отримавши інформацію про факт передачі конфіскованої квартири, про що Товариством зазначено в скарзі від 07.07.2020. Окрім того, зауважила, що з тексту скарги Товариства останньому було достеменно відомо про відсутність зведеного виконавчого провадження, адже перевіряючи стан виконавчого провадження стягувачу була доступна інформація про не винесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене та у самій скарзі стягувач наголошував на необхідності об`єднання виконавчих проваджень у зведене. Окрім того, Товариству направлявся лист від 01.09.2020 вих.№18.24-24/52122 за результатами розгляду скарги, який повернувся до Відділу; представнику Товариства неодноразово надсилалися відповіді на запити, в яких також містилася інформація щодо дій державних виконавців в рамках ВП №35971684 та №36744950.
В суді апеляційної інстанції представник Товариства ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала із зазначених у ній підстав. 
Начальник ДВС надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав письмові заперечення проти апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення скаржника та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2013 відкрито виконавче провадження №36744950 з виконання виконавчого листа №1-81/11 від 25.12.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства 1453220 грн (а.с. 9). 
26.03.2019 постановою державного виконавця Чернеги В.О. повернуто стягувачу - Товариству вищевказаний виконавчий документ на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 10).
У запиті Товариства від 02.07.2020 на адресу ДВС повідомляється про доцільність об`єднання виконавчого провадження №36744950, про те, що воно не було об`єднано з виконавчим провадженням № 35971684 та не отримання від виконавчої служби будь-яких документів щодо здійснення виконавчих дій. У запиті також міститься питання про хід виконання виконавчих проваджень, чи об`єднувались вони у зведене тощо (а.с. 27-28).
Також, матеріали справи містять скаргу Товариства на рішення державного виконавця адресовану начальнику ДВС від 07.07.2020, у якій Товариство просило скасувати постанову державного виконавця Чернеги В.О. від 26.03.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу в виконавчому провадженні №36744950. У скарзі зазначено, що про порушення своїх прав стягувач дізнався 03.07.2020 ознайомившись з цим виконавчим провадженням отримавши з ЄДРСР інформацію про факт передачі конфіскованого майна (а.с. 41-45).
04.12.2020 Товариство повторно звернулось до Коростенського ДВС щодо надання інформації про стан виконавчого провадження за даним виконавчим листом. У цьому листі Товариство повідомляє, що виконавчі провадження №36744950 та №35971684 не об`єднані до зведеного виконавчого провадження (а.с. 22).
Листом від 21.12.2020 № 18.24-25/72220 начальник ДВС повідомив Товариство про завершення виконавчого провадження №36744950, про те, що воно не було об`єднано з виконавчим провадженням № 35971684 та щодо реалізації майна боржника в рамках виконавчого провадження про конфіскацію майна боржника, зокрема передачу цього майна Управлінню служби безпеки України в Житомирській області у зв`язку з тим, що торги по реалізації майна тричі не відбулися. Зазначено, що на попередній запит від 29.07.2020 відповідь ДВС направлялась простою кореспонденцією 29.07.2020 (а.с. 23).
Також в матеріалах справи міститься лист ДВС від 21.12.2020 № 18.24-25/72211, у якому Товариству повідомляється про надання відповіді на скаргу Товариства щодо виконання виконавчого листа № 1-81/11, повернення її на адресу ДВС та повторне направлення відповіді на скаргу (а.с. 36).
З відповіді ДВС від 01.09.2020 на скаргу Товариства вбачається, що начальником ДВС надано інформацію про хід виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с. 37).
Стягувач зазначає, що відповіді на його звернення та скаргу отримало 11.01.2021.
Постановляючи ухвалу про залишення скарги Товариства без розгляду, суд першої інстанції виходив відсутності підстав для поновлення представнику скаржника строку для звернення до суду зі скаргою на бездіяльність і рішення державних виконавців, а також бездіяльність начальника ДВС. 
Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що представником заявника не надано доказів неможливості Товариства звернення до суду зі скаргою на бездіяльність і рішення державних виконавців, бездіяльність начальника ДВС у строки, визначені ЦПК України, та про відсутність поважних причин для поновлення цього строку, оскільки про порушення своїх прав у виконавчому провадженні стягувач дізнався 03.07.2020, а до суду зі скаргою звернувся 21.01.2021. При цьому, суд вважав, що перевірка стану свого виконавчого провадження, отримання з ЄДРСР інформації про факт передачі конфіскованого майна, самостійне звернення представника скаржника з запитами до відділу ДВС та отримання на його думку невчасних відповідей на таке звернення, не є поважною причиною пропуску строку для звернення до суду зі скаргою на рішення державних виконавців, так як особа вправі самостійно обирати спосіб захисту своїх порушених прав чи свобод.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду, оскільки Товариство не надало жодних доказів існування перешкод чи об`єктивних, непереборних обставин, які унеможливлювали звернення заявника до суду зі скаргою на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця у визначений законодавством строк.
Так, встановлений статтею 449 ЦПК України десятиденний строк для звернення зі скаргою до суду, починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. 
Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №36744950 з виконання виконавчого листа №1-81/11 від 25.12.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства коштів, представник Товариства дізнався про постанову державного виконавця Чернеги В.О. від 26.03.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу.
При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства, а саме ч.ч.1, 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» Товариство мало право скористатись одним із способів оскарження такого рішення державного виконавця - звернутись зі скаргою безпосередньо до суду або до начальника ДВС. Стягувач обрав останній спосіб захисту своїх порушених прав, наслідком якого є оскарження рішення, дій, бездіяльності начальника ДВС щодо розгляду конкретної скарги стягувача. 
Слід зазначити, що про відсутність у матеріалах виконавчого провадження №36744950 даних про об`єднання його у зведене виконавче провадження разом з виконавчим провадженням №35971684 стягувач повинен був дізнатися під час ознайомлення з виконавчим провадженням №36744950, а тому доводи про те, що він дізнався про цю обставину лише 11.01.2021, отримавши відповідь з ДВС є безпідставними. Окрім того, у своїх листах на адресу ДВС стягувач неодноразово вказував на не об`єднання цих виконавчих проваджень. Посилання у апеляційній скарзі, що це були припущення стягувача колегія суддів вважає надуманими.
Доводи апеляційної скарги про те, що Товариством не пропущені строки звернення зі скаргою на бездіяльність начальника ДВС щодо розгляду скарги Товариства від 07.07.2020, адресованої начальнику ДВС, є також безпідставними, оскільки стягувач повинен був дізнатися про порушення своїх прав ще по закінченню строку розгляду такої скарги та не отримання відповіді у строк, встановлений законодавством. Також, як свідчать матеріали справи, зокрема лист ДВС від 21.12.2020, відповідь начальника ДВС від 01.09.2020 на скаргу Товариства від 07.07.2020, яка надійшла до ДВС 28.07.2020, була направлена стягувачу за вказаною ним адресою та повернулась 21.09.2020 на адресу ДВС, як неотримана (а.с. 48). Зазначене підтверджується копією конверта, долученого до письмових заперечень ДВС на апеляційну скаргу. Окрім того, стягувач не був позбавлений можливості ознайомитися з документами виконавчого провадження у автоматизованій системі виконавчого провадження або безпосередньо у ДВС. 
Отже, Товариство пропустило строк звернення до суду зі скаргою в порядку ст.447 ЦПК України, не навело об`єктивних та непереборних обставин неможливості дотримання процесуального строку, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у поновленні такого строку та залишення скарги без розгляду.
Підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріел Істейт Індепендент» залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 24 травня 2021 року.