П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/6353/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід О.С.   
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
08 червня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Драчук Т. О.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області в особі Ліквідаційної комісії УМВС у Вінницькій області про визнання протиправним висновку та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся  з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (відповідач 1), управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області в особі Ліквідаційної комісії УМВС у Вінницькій області (відповідач 2) у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:
- визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України від 10.08.2020  щодо відмови у призначенні та виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги з втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб, згідно Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 (Порядок №850);
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок одержаної травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в органах внутрішніх справі відповідно до Порядку № 850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.03.2021 у задоволенні позову  відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.03.2021 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що МВС України, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.01.2020 у справі №120/3620/19-а, повторно розглянув матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачеві ІІ групи інвалідності, за наслідками чого відмовив в отриманні одноразової грошової допомоги. Відмовляючи, відповідач безпідставно послався на п. 4 Порядку №850, яким визначено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідачі не подали відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, Наказом УМВС України в Вінницькій області від 06.11.2015 №164 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.
12.12.2007 позивачем отримано травму хребта, у зв`язку із цим він знаходився на амбулаторному лікуванні. За фактом отримання травми складено акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) від 18.12.2007, акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 18.12.2007 та висновок службового розслідування по факту отримання травми від 18.12.2007.
Постановою ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Вінницькій області" № 22 від 21.12.2015 встановлено, що травма отримана позивачем пов`язана з виконанням службових обов`язків, а захворювання пов`язанні з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Вказано, що позивач не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 13.04.2016 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків. 
24.11.2016 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 206 700 грн.
23.04.2019 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10ААА № 096887 від 23.04.2019.
Позивач звернувся до відповідача 2 із заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850. Відповідачем 2 дані матеріали направлено до відповідача 1.
Листом за вих. №15/2-2884 від 23.07.2019 Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повернуто матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачеві у зв`язку з їх невідповідністю вимогам п. 4 Порядку № 850.
Листом за  вих. № 184/22-2019 від 06.08.2019 відповідачем 2 повідомлено позивача, що матеріали на виплату одноразової грошової допомоги повернуто з МВС України як такі, що не відповідають вимогам п. 4 Порядку №850 та повернуто подані матеріали у зв`язку із відсутністю потреби.
Не погоджуючись з вказаними діями МВС України, позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду, рішенням якого від 11.01.2020, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2020, позовну заяву задоволено частково: визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, що виразились у поверненні документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності ОСОБА_1 , без прийняття рішення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та прийняти рішення відповідно до п. 9 Порядку № 850, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідачем 2, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.01.2020 у справі № 120/3620/19-а, складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги від 03.08.2020 року, який було направлено на розгляд та затвердження відповідача 1.
Відповідач 1 повторно розглянув матеріали та висновок відповідача 2 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, за наслідками чого 10.08.2020 відмовив у затвердженні вказаного висновку від 03.08.2020 та відповідно відмовив позивачеві в отриманні одноразової грошової допомоги. Відмовляючи, відповідач 1 послався на п. 4 Порядку №850, яким визначено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплачених сум. 
Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся 23.04.2019, а первинно інвалідність ІІІ групи встановлена позивачеві 24.11.2016. Оскільки між цими подіями минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (Закон № 565-ХІІ) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Згідно із п.3 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 (Порядок №850) грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Пункт 2 Порядку №850 передбачає, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до п.7-9 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Таким чином, на час виникнення спірних відносин за позивачем, як колишнім працівником органів внутрішніх справ, у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, право на отримання одноразової грошової допомоги зберігалось згідно із п.15 р. ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію». При цьому, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції щодо процедури, умов, розмірів, а також строків, визначає Порядок №850.
Відповідно до п. 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
Право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.
Процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правовідносин, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.
Оскільки  положення Закону України «Про міліцію» втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема, у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком № 850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями п. 4 Порядку №850 двома роками, який обчислюється  з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 у справі № 711/1837/18.
З урахуванням того, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся 23.04.2019, а первинно інвалідність ІІІ групи встановлена позивачеві 24.11.2016, тобто через понад два роки,  позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Сушко О.О.