ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4076/21 Справа № 212/292/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2021 року                                                                 м.Кривий Ріг
справа № 212/292/20 
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дом.Ком»

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дом.Ком» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2020 року, яке ухвалено суддею Колочко О.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 17 грудня 2020 року, -
       ВСТАНОВИВ:        
В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дом.Ком» про захист прав споживачів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 , у якій він проживає зі своєю сім`єю. З метою облаштування свого житла він зробив ремонт у квартирі, придбав меблі та техніку. 26.09.2019 року працівниками відповідача проводилися обов`язкові регламентні роботи з промивки та гідравлічного випробування системи центрального опалення, під час яких на горищі будинку виник прорив трубопроводу, у результаті якого відбулося затоплення квартири позивача. 
Внаслідок затоплення позивачу було спричинено матеріальну шкоди у вигляді пошкодження техніки, меблів, оздоблюваних матеріалів. Крім того, внаслідок затоплення квартира являється непридатною для нормального житла і кожен день проживання в ній спричинює позивачу моральну шкоду у вигляді душевних страждань.
Враховуючи, що позивач є споживачем послуг з обслуговування будинків та прибудинкової території, які надає відповідач, між ними наявні відносини, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». У тому числі вказані роботи з промивки та гідравлічного випробування системи центрального опалення, під час яких позивачу було спричинено шкоду, являються частиною послуг, що надає відповідач і за які позивач сплачує нараховані комунальні платежі. Тобто при наданні своїх послуг працівниками відповідача було допущено ризик для майна споживача, що привів до матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок надання послуг.
На підставі наведеного вище, уточнивши позовні вимоги, в останній їх редакції, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 58172 грн., у відшкодування моральної шкоди 25000 грн. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2020 року, в якому виправлено описку ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 січня 2021 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Дом.Ком» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 58 172 гривні та у відшкодування моральної шкоди 15 000 гривень.
Стягнуто з ТОВ «Дом.Ком» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 гривень, витрати на проведення експертизи у розмірі 5 000 гривень.
Стягнуто з ТОВ «Дом.Ком» у дохід держави судовий збір у розмірі 1681 гривня 60 коп.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що 25.09.2010 року з 10.00 години по 12.30 годину працівниками ТОВ «Керуюча компанія «Дом.Ком» проводилися роботи з промивки і продувки системи централізованого опалення та гідравлічних випробувань на міцність і щільність за адресою: буд. АДРЕСА_2 . При цьому, про виконання вказаних робіт співвласники будинку були попереджені шляхом розклеювання роздрукованих повідомлень на двері кожного під`їзду із застереженнями мешканців про те, що їм необхідно перебувати у власних приміщеннях під час проведення робіт. 
Судом не враховано, що 26.09.2019 року майстром ТОВ «КК «Дом.Ком» ОСОБА_2 та слюсарем-сантехніком ОСОБА_3 у присутності мешканця квартири АДРЕСА_1 складено Акт та відповідно до висновків комісії, викладених в Акті від 26.09.2019 року, затоплення квартири НОМЕР_2 сталося внаслідок виникнення аварійної ситуації на трубопроводі централізованого опалення на горищі після проведення промивки та гідравлічного випробування системи централізованого опалення. З цього же Акту вбачається, що мешканець квартири НОМЕР_2 , самовільно покинула квартиру та не виконала попередження ТОВ «КК«Дом.Ком». 
Крім того, судом не враховано, що під час усунення аварійної ситуації працівниками відповідача було встановлено факт, що мешканцями АДРЕСА_1 було проведено втручання в конструкцію горища будинку НОМЕР_3 , а саме, самовільно встановлено металеву решітку над вказаною квартирою, конструкція якої та спосіб встановлення якої мали вплив на цілісність труби централізованого опалення. 
Під час проведення промивки системи централізованого опалення та проведення гідравлічного випробування системи централізованого опалення працівниками ТОВ «КК «Дом.Ком» використовувалися спеціальні прилади, які протічок не виявили. 
Також апелянт зауважує на тому, що експертна оцінка від 10.06.2020 року проведена не об`єктивно, оскільки експертом не було досліджено горище будинку, місце аварії та не встановлено дійсної причини пошкоджень, виявлених в квартирі позивача, тому дана експертиза не могла бути прийнята судом та використовуватись як належний доказ по справі. 
Крім того апелянт зауважує, що твердження позивача про заподіяння йому моральної шкоди ґрунтується на припущеннях. Апелянт зауважує, що позивачем не надані докази на підтвердження придбання техніки, меблів, оздоблювальних матеріалів, про пошкодження яких зазначає позивач. Затоплення сталося 25.09.2019 року, проте позивач звернувся до суду лише через майже півроку, що може свідчити про свідоме погіршення позивачем стану своєї квартири. Доданий до позовної заяви диск з фотографіями є неналежним доказом, оскільки фото датовані 02.10.2019 року, тобто через деякий час після факту затоплення. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідач - залишити без задоволення. Разом з відзивом на апеляційну скаргу представником позивача подано заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з правовою допомогою в написанні відзиву на апеляційну скаргу.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що внаслідок затоплення з вини відповідача належної йому на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 , йому було спричинено матеріальну та моральну шкоду.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 58 172 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції на наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, однак не може погодитись із визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди , з огляду на наступне.
Спір, який виник між сторонами щодо відшкодування шкоди, заподіяної пошкодження майна, регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Так, статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
За загальними правилами, цивільна відповідальність за завдану майнову шкоду настає за наявності чотирьох складових: неправомірних дій, заподіювача шкоди, негативного наслідку таких дій (шкоди), причинного зв`язку між діями заподіювача шкоди та завданою шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоду.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини. 
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тобто відповідача. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача діючим законодавством покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
В той же час законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.
Згідно з п.1, 3 ст. 129 Конституції України та ст.ст. 12, 76-81 ЦПК України, всі учасники судового процесу рівні перед законом і судом; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є співвласником і мешканцем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.02.2007, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15302805 від 20.03.2007 (а.с.7,8,11).
Підприємство відповідача визначено управителем, який забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб, що підтверджується протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 від 30.11.2016 року. 
Відповідно до паспорту готовності до роботи в опалювальний період 2019/2020 року будинку АДРЕСА_2 (а.с.51-52), Акту № 2 про перевірку виконання робіт щодо підготовки споживачем телового господарства об`єкта до роботи в опалювальному періоді 2019/2020 рр. за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що ТОВ «КК «Дом.Ком» перевірені інженерне обладнання будинку і визнано його задовільним, зокрема внутрішнього водопроводу, мереж центрального опалення, а також горища, сходи тощо, 25 вересня 2019 року проведені промивка і продувка системи централізованого опалення, виконано гідравлічне випробування на міцність і щільність системи централізованого опалення. 
Згідно копії акту від 26.09.2019 року, затвердженого технічним директором ТОВ «КК «Дом.Ком», комісійним обстеженням у складі майстра ТОВ «КК «Дом.Ком» ОСОБА_4 та слюсаря-сантехніка ОСОБА_5 у присутності мешканця квартири АДРЕСА_1 , було виявлено у зазначеній квартирі сліди її затоплення. Затоплення квартири відбулося внаслідок виникнення аварійної ситуації на трубопроводі центрального опалення на горищі після проведення промивки та випробування системи центрального опалення. Комісією представників ТОВ «Керуюча компанія «Дом.Ком» при обстеженні квартири АДРЕСА_1 , за участі мешканця квартири НОМЕР_2 - позивача ОСОБА_1 , встановлено, що причиною затоплення квартири 25.09.2019 року, є виникнення аварійної ситуації на трубопроводі центрального опалення на горищі після проведення промивки та випробування системи центрального опалення (а.с.13).
Висновком № 33-20 судового експерта Бихно М.В., складеного 10 червня 2020 року за результатами будівельно-технічної експертизи, встановлено, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , станом на момент проведення експертизи (червень 2020 року) становить 58172,00 грн. у т.ч. ПДВ (а.с. 69-84).
Також, у зазначеному висновку експерт зазначила, що з причини того, що експертиза проводиться з розривом у часі виникнення пошкоджень, експерт не був присутній в момент пошкодження оздоблюваних покриттів, але ознаки пошкодження вказують на виток великої кількості рідини зверху будівельних конструкцій (плями та відшарування шпалер більш явні зверху, зменшуються до низу по стінам, натяжна стеля зірвана та провисає з ознаками тиску великої кількості води зверху) встановити явну причину пошкодження оздоблюваних покриттів стін не представляється можливими, але враховуючи дані акту та характерні для дії рідини пошкодження, експерт припускає, що технічна причина пошкоджень виникла внаслідок пориву трубопроводу центрального опалення при гідравлічному випробуванні.
На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 58 172 грн., яка завдана позивачу внаслідок затоплення з вини відповідача належної йому на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 , розмір якої підтверджений належними та допустимими доказами.
При цьому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що 25.09.2010 року з 10.00 години по 12.30 годину працівниками ТОВ «Керуюча компанія «Дом.Ком» проводилися роботи з промивки і продувки системи централізованого опалення та гідравлічних випробувань на міцність і щільність за адресою: буд. АДРЕСА_2 . При цьому, про виконання вказаних робіт співвласники будинку були попереджені шляхом розклеювання роздрукованих повідомлень на двері кожного під`їзду із застереженнями мешканців про те, що їм необхідно перебувати у власних приміщеннях під час проведення робіт, оскільки як вбачається з наданого відповідачем фото, (а.с.59) підприємством відповідача було оголошено про проведення у будинку АДРЕСА_2 25.09.2019 року робіт по промивці і випробуванню системи централізованого опалення з метою підготовки житлового будинку до опалювального сезону 2019-2020 рр., однак жодних застережень та прохань про обов`язкове перебування мешканців під час проведення вказаних робіт у себе в приміщеннях квартир у оголошенні відсутні, так само як і не вказаний час проведення таких робіт.
У зв`язку з наведеним вище колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що 26.09.2019 року майстром ТОВ «КК «Дом.Ком» ОСОБА_2 та слюсарем-сантехніком ОСОБА_3 у присутності мешканця квартири АДРЕСА_1 складено Акт та відповідно до висновків комісії, викладених в Акті від 26.09.2019 року, затоплення квартири НОМЕР_2 сталося внаслідок виникнення аварійної ситуації на трубопроводі централізованого опалення на горищі після проведення промивки та гідравлічного випробування системи централізованого опалення, оскільки із вказаного Акту вбачається, що затоплення квартири мало місце внаслідок аварійної ситуації на трубопроводі централізованого опалення на горищі після проведення промивки та гідравлічного випробування системи централізованого опалення. 
При цьому слід зауважити, що відповідачем по справі не обґрунтовано, яким чином присутність позивача ОСОБА_1 , або іншого мешканця у квартирі АДРЕСА_1 , під час проведення робіт, вплинуло б на аварійну ситуацію, яка виникла 25.09.2019 року, внаслідок якої відбулося затоплення квартири. 
Не можуть бути підставою для скасування рішення та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що під час усунення аварійної ситуації працівниками відповідача було встановлено факт, що мешканцями АДРЕСА_1 було проведено втручання в конструкцію горища будинку НОМЕР_3 , а саме, самовільно встановлено металеву решітку над вказаною квартирою, конструкція якої та спосіб встановлення якої, мали вплив на цілісність труби централізованого опалення, оскільки відповідачем по справі не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 12,81 ЦПК України, що затоплення квартири АДРЕСА_1 сталося з інших причин, ніж зазначено у Акті від 26.09.2019 року та того, що самовільно встановлена металева решітка над вказаною квартирою, її конструкція та спосіб її встановлення, мали вплив на цілісність труби централізованого опалення. 
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови з задоовленні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що під час проведення промивки системи централізованого опалення та проведення гідравлічного випробування системи централізованого опалення працівниками ТОВ «КК «Дом.Ком» використовувалися спеціальні прилади, які протічок не виявили, оскільки комісією представників ТОВ «Керуюча компанія «Дом.Ком» при обстеженні квартири АДРЕСА_1 , за участі мешканця квартири НОМЕР_2 - позивача ОСОБА_1 , встановлено, що причиною затоплення квартири 25.09.2019 року, є виникнення аварійної ситуації на трубопроводі центрального опалення на горищі після проведення промивки та випробування системи центрального опалення. 
Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що експертна оцінка від 10.06.2020 року проведена не об`єктивно, оскільки експертом не було досліджено горище будинку, місце аварії та не встановлено дійсної причини пошкоджень, виявлених в квартирі позивача, тому дана експертиза не могла бути прийнята судом та використовуватись як належний доказ по справі, оскільки матеріали справи містять достатньо даних для вирішення питання щодо визначення осіб, винних в залитті квартири позивача, й без висновку експерта, суд першої інстанції, виходячи з презумпції вини заподіювача шкоди, яка відповідачем не спростована, дійшов обґрунтованого висновку про те, що затоплення належної позивачу на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 сталося з вини відповідача.
При цьому слід зауважити, що ухвала про відмову у проведенні повторної будівельно-технічної експертизи відповідачем не оскаржена (а.с.166-168). 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, однак не може погодитись із розміром стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
З матеріалів справи вбачається, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, посилається на те, що внаслідок пошкодження його квартири, вона непридатна для нормального проживання в ній, що спричиняє позивачу моральні страждання. 
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди з відповідача є необґрунтований та завищений та такий, що визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, а саме те, що внаслідок пошкодження затопленням належної йому квартири, вона непридатна для нормального проживання в ній, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її зі 15000 грн. до 7000 грн., що буде відповідати засадам справедливості та розумності. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції змінити в частині визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, із зменшенням розміру моральної шкоди з 15 000 грн. до 7 000 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6  про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з правовою допомогою в написанні відзиву на апеляційну скаргу, з огляду на наступне.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правової позиції,висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Новаком А.М., який діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю № 4585, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області від 29 листопада 2019 року № 123 укладено договір про надання правничої допомоги від 23 березня 2021 року (а.с.251-253).
Згідно Акту прийому здачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 23 березня 2021 року, позивачу ОСОБА_1  надана правнича допомога, а саме: підготовка і направлення клопотаня про відкладнення судового засідання і ознайомлення з матеріалами справи, вартість послуги 500 грн., ознайомлення з матеріалами справи та здійснення фотокопій, вартість послуги 1000 грн., аналіз матеріалів справи (апеляційної скарги), вартість послуги 1000 грн., підготовка та подача до суду відзиву на апеляційну скаргу: моніторинг законодавств та судової практики, вартість послуги 2000 грн., відправлення відзиву на апеляційну скаргу поштою, вартість послуги 500 грн. Разом 5000 грн. (а.с.254).
На підтвердження понесення витрат на надання професійної правничої допомоги позивачем надано квитанцію про сплату адвокату 5 000 грн. (а.с.255).
Колегія суддів вважає, що надані позивачем докази підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.
Разом з тим, розподіляючи витрати, які позивач поніс на професійну правничу допомогу, колегія суддів враховуючи заперечення відповідача про врахування критерію реальності та співмірності, дійшла висновку про те, що наявні в матеріалах справи: договір про надання правничої допомоги від 23 березня 2021 року, укладений між позивачем та адвокатом Новаком А.М., розмір за надання правничої допомоги за видами правничої допомоги, опис послуг і вартість наданих послуг, Акту прийому здачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 23 березня 2021 року, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має окрім доведеності документально, відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. є завищеними, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в сумі 1000 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -
       ПОСТАНОВИВ:        
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дом.Ком» задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2020 року змінити в частині розміру стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дом.Ком» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, зменшивши цей розмір з 15 000 грн. до 7 000 (сім тисяч) грн. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дом.Ком» на користь ОСОБА_1   витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1000 (одна тисяча) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: