ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/9751/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – в особі представника адвоката Кисельова А.В. на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року у адміністративній справі № 160/9751/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому заявлялися вимоги: про визнання протиправними та незаконними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області по анулюванню реєстрації платника єдиного податку та виключенню ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку; і про зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області скасувати рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 від 27.06.2019 року та внести відповідний запис до реєстру платників єдиного податку про скасування такого рішення, із зобов`язанням відповідача поновити реєстрацію позивача як платника єдиного податку другої групи; а також про стягнення з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області завдану моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем по справі в апеляційному порядку з підстав його незаконності та необґрунтованості, неповного з`ясування фактичних обставин з урахуванням наявних у справі доказів,  без належної оцінки всіх аргументів учасників справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та прийняти інше рішення у справі про задоволення вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що суд першої інстанції обґрунтував своє рішення у цій справі фактично тільки  позицією ГУ ДПС України у Дніпропетровській області, висловленою у відзив на позовну заяву, саме у зв`язку з чим відмовляючи у задоволені  позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що «несплата позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання з єдиного податку протягом двох послідовних кварталів встановлена контролюючим органом в акті перевірки №36821/04-36-13-17/ НОМЕР_1 від 13.07.2018 року», звертаючи увагу при цьому на те, що формування податкового боргу зі сплати єдиного податку спричинено також нарахуванням штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення №0413011317 від 10.09.2018 року, а даними інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 підтверджено наявність податкового боргу зі сплати єдиного податку на кожне перше число місяця протягом, двох послідовних кварталів. Тобто, на підставі викладеного, суд визнав правомірним прийняте відповідачем рішення №356/11/04-36-56-50 від 27.06.2019 року про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що на думку апелянта свідчить про безпідставне не врахування судом першої інстанції фактичних обставин, які були вже встановлені Радою бізнес-омбудсмена за результатом розгляду звернення (рішення Ради №001-2020/6/19-25754 від 19.06.2020 року), і які визнаються навіть відповідачем по справі, що підтверджено його діями внаслідок  приведення у відповідність даних інтегрованої картки платника по єдиному податку (ІКП) та листом ДПС України №19644/6/99-00-04-04-03-06 від 19.06.2020 року, а також свідчить про помилкове застосування судом до спірних правовідносин положень п.21.1 ст.21, п.131.2 ст.131, п.299.11 ст.299 Податкового кодексу України  і Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України за №422 від 07.04.2016р.
          Окремо, апелянт наголошує на тому, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні взагалі: не було описано підстави виникнення «боргу» та обґрунтованість його відображення в інтегрованій картці платника по єдиному податку;  не було надано жодної правової оцінки тому факту, що загальна ставка єдиного податку для фізичних осіб-підприємців, які перебували на II групі єдиного податку і проводили діяльність на території міста Кривий Ріг станом на 2017 рік була змінена з 20% на 17 % відповідно до Рішення №1378 XVIII сесії VII скликання Криворізької міської ради від 28 лютого 2017 року, а на 2018 рік була встановлена 17% згідно рішення Криворізкої міської ради від 27 червня 2017 року. На думку апелянта, перехід зі ставки 20 % на ставку 17 % мав би статись автоматично як на 2017 рік так і на 2018 рік, однак фактично не відбувся з обставин, не залежних від волі позивача, що призвело до невірного використання контролюючим органом завищеної ставки єдиного податку і як наслідок, до автоматичного формування в ІКПП заборгованості платника податків, та до безпідставного нарахування штрафних санкцій.
Також апелянт вказує на безпідставне неврахування судом першої інстанції того, що:  нараховані відповідачем штрафні санкції  через невірний попередній розрахунок єдиного податку за податковим повідомленням-рішенням №0413011317 від 10.09.2018 року, залишалися обліковуватись по ІКПП ОСОБА_1 незважаючи на те, що відповідач погодився з правовими висновками Ради бізнес-омбудсмена, та на їх виконання привів у відповідність дані інтегрованої картки платника по єдиному податку (ІКП); а на дату камеральної перевірки також як і на дату винесення податкового повідомлення-рішення №0413011317 від 10.09.2018 року, у ФОП ОСОБА_1 була наявна переплата по місцевому бюджету в розмірі 3754,30 грн. за транспортним податком (який також є податком місцевого бюджету),  яка була повернута на поточний рахунок ОСОБА_1 тільки після її звернення у червні 2020 року. Апелянт також акцентує увагу, що  жодного повідомлення про необхідність погашення боргу протягом листопада 2018 року - лютого 2020 року на її адресу не надходило, а працівники ДПС, що проводили розподіл платежів єдиного податку в ІКПП ФОП ОСОБА_1 , всупереч діючому законодавству, при відсутності встановленого податкового боргу, чергові платежі за єдиним податком самостійно направляли на погашення простроченого платежу, чим сформували за ІКПП ФОП ОСОБА_1 12 (дванадцять) прострочених платежів, що суперечить положенням п.131.2 ст.131 Податкового кодексу та Порядку № 422, якими дозволяється контролюючому органу самостійно здійснювати такий розподіл платежів лише при наявності податкового боргу.
У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач заперечує проти її задоволення, вказуючи на безпідставність доводів щодо необгрунтування судом першої інстанції підстав виникнення та відображення «боргу», оскільки в дійсності судом досліджено порушення строків сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з єдиного податку та описано це в абз.5-6 ст.2 рішення від 16.11.2020 р. На спростування інших доводів апелянта, відповідач вказує на відсутність правових підстав для застосування до позивача встановленого Рішенням Криворізької міської ради від 28.02.2017 № 1378 розміру ставки для платників єдиного податку І-ІІ груп, які здійснюють діяльність на території м. Кривого Рогу - 17% від розміру мінімальної заробітної плати (в залежності від виду діяльності), оскільки в інформаційній системі «Податковий блок» була відсутня інформація про об`єкти оподаткування платника податків і про місце здійснення позивачем діяльності, що суперечить вимогам п. 8.1 розд.VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 із змінами і доповненнями (далі - Порядок № 1588), згідно якого, платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку шляхом подання Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - Повідомлення за ф. № 20-ОПП) (додаток 10 до Порядку № 1588) у порядку, встановленому розд. VIII Порядку № 1588. При цьому, відповідач у відзиві наголошує, що позивачу були роз`ясненні окремі норми ПКУ, якими регламентовано особливий механізм справляння єдиного податку, а також, питання, пов`язані з обліком платників податків та запропоновано привести у відповідність облікові дані шляхом подання повідомлення за формою №20-0ПП про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, відповідно до якої передбачено заповнення графи 8 «Місцезнаходження об`єкта оподаткування (вулиця, номер будинку/офіса/квартири)» розділ 3 «Відомості про об`єкти оподаткування платника податків», а з метою внесення до реєстру платників єдиного податку відомостей про місце провадження господарської діяльності, ФОП ОСОБА_1 було запропоновано подати заяву про застосування спрощеної системи оподаткування з позначкою «внесення змін» з дотриманням вимог чинного законодавства. Натомість, позивач не прийнявши до уваги отриману інформацію, в 2018 році до контролюючого органу надала лише копію свідоцтва платника єдиного податку (серія А № 3055715241 від 24.05.2012), в якому було зазначено місце здійснення діяльності: АДРЕСА_1 перукарня « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (здача в оренду), АДРЕСА_2 магазин " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". Відповідач також вважає, що наявність у позивача боргу з єдиного податку з фізичних осіб, який встановлений також і камеральною перевіркою, підтверджується також і витягом з ІКП за відповідним платежем, що був наданий з відзивом на позовну заяву, та який досліджувався судом першої інстанції при розгляді справи і є належною та достатньою підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку і виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку відповідно до п.299.11. ст.299 ПК України. Саме вказаною нормою, на погляд податкового органу, передбачено анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, про що таким органом на підставі акта перевірки приймається рішення з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.02.2018 у справі №813/1465/17.
Заслухавши пояснення сторін по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, а також перевіривши за наявними в матеріалах справи письмовими доказами повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, правильність їх юридичної оцінки та застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з нижченаведеного.
Предметом спору у цій справі є перевірка законності рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про анулюванню реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 № 356/11/04-36-56-50 від 27.06.2019 року та дій по виключенню з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка згідно наявних в матеріалах адміністративної справи доказів, до 01.07.2019 року була платником єдиного податку другої групи, а з 28.02.2000 року зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності фізична особа-підприємець та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області (Лівобережне управління).
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області відносно позивача у цій справі було проведено 13.07.2018 року камеральну перевірку з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкових зобов`язань з єдиного податку за лютий, липень, серпень, жовтень-грудень 2017 року та січень-червень 2018 року, за результатом якої контролюючим органом складено Акт №36821/04-36-13-17/ НОМЕР_1 від 13.07.2018 року, в якому зафіксовано факт несвоєчасної сплати ФОП ОСОБА_1 узгоджених сум податкових зобов`язань з єдиного податку за лютий, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2017 року та за січень-червень 2018 року, що стало підставою для винесення Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області податкового повідомлення-рішення № 0413011317 від 10.09.2018 року про нарахування штрафних санкцій з єдиного податку у сумі 3817,76 грн., яке було направлено 11.09.2018 р. на адресу ФОП ОСОБА_1 , а Рішенням Державної податкової служби України № 18614/6/99-00-06-02-04-06 від 09.06.2020 року подана ФОП ОСОБА_1 скарга була залишена без розгляду. 
Перевіряючи правомірність рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №356/11/04-36-56-50 від 27.06.2019 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку (а.с.36), яким ФОП ОСОБА_1 з 01.07.2019 року виключено з реєстру платників єдиного податку, судом прийнятого до уваги, що вказане рішення відповідачем приймалося на підставі пп.299.10.3 п.299.10 ст.299, та пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, у зв`язку з наявністю податкового боргу в сумі 1114,09 грн. на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, про що позивач була повідомлена листом № 75202/10/04-36-56-50 від 27.06.2019 року, яким одночасно позивач повідомлялася про переведення її на загальну систему оподаткування (а.с.39).
Відмовляючи у задоволені вимог позивача у цій справі, суд першої інстанції звернув увагу: на наявну у інтегрованій картці платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 (а.с.42) інформацію станом на 31.05.2019 року – про наявність недоїмки у сумі 1114,09 грн., і станом на 31.03.2019 року – наявність недоїмки у сумі 864,89 грн.; на встановлений за результатом проведеної камеральної перевірки контролюючим органом і зафіксований в Акті №36821/04-36-13-17/ НОМЕР_1 від 13.07.2018 року факт несвоєчасної сплати ФОП ОСОБА_1 узгоджених сум податкових зобов`язань з єдиного податку та наявності податкового боргу по єдиному податку на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, а саме: за лютий, липень, серпень, жовтень-грудень 2017 року та січень-червень 2018 року; а також на те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів скасування податкового повідомлення-рішення № 0413011317 від 10.09.2018 року про нарахування штрафних санкцій виходячи із сформованого податкового боргу зі сплати єдиного податку, що у сукупності призвело суд першої інстанції до висновку про правомірність прийнятого контролюючим органом рішення № 356/11/04-36-56-50 від 27.06.2019 року про виключення з реєстру платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що також є підставою для відмови у задоволені вимог позивача у цій справі.
Судова колегія не може визнати законним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції у цій справі, оскільки взявши за основу відомості з інтегрованої картки платника податків, суд не звернув уваги у той же час не звернув уваги на підстави сформованої контролюючим органом у Акті №36821/04-36-13-17/ НОМЕР_1 від 13.07.2018 року суми податкових зобов`язань позивача з єдиного податку за період лютого, липня, серпня, жовтня-грудня 2017 року та січня-червня 2018 року, також як і не з`ясував природу та причини виникнення недоїмки на день винесення відповідачем оскаржуваного у цій справі рішення № 356/11/04-36-56-50 від 27.06.2019 року, а також не надав належної оцінки визнанному відповідачем факту здійснення ним в ІКП позивача у період з 01.04.2017 року по 31.12.2017 року нарахування єдиного податку за ставкою 20% 640 грн) замість ставки 17% (544 грн), чим було завищено нарахування по єдиному податку за 2017 рік на загальну суму 864,0 грн. 
Крім того, спираючись на відсутність інформації стосовно скасування податкового повідомлення-рішення № 0413011317 від 10.09.2018 року про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату позивачем узгоджених сум податкових зобов`язань з єдиного податку за період лютого, липня, серпня, жовтня-грудня 2017 року та січня-червня 2018 року, суд першої інстанції залишив поза своєю увагою, що 27.02.2019 року ГУ ДПС було проведено коригування нарахованих сум узгодженого податкового зобов`язання з єдиного податку в інтегрованій картці платника ФОП ОСОБА_1 за період квітень-грудень 2017 року, але у той же час, протиправно не було здійснено коригування нарахованих позивачу штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного податку у липні, серпні, жовтні-грудні 2017 року та січні-червні 2018 року, внаслідок чого нараховані відповідачем суми штрафних санкцій безпідставно залишалися обліковуватись по ІКПП ОСОБА_1 .
Проігноровано також судом першої інстанції порушення відповідачем процедури прийняття рішення № 356/11/04-36-56-50 від 27.06.2019 року.
          Ненадання судом першої інстанції правової оцінки наведеним вище у попередніх трьох абзацах постанови апеляційного суду обставинам справи, що входять до предмета доказування та  мають істотне значення для правильного вирішення цієї справи, оскільки можуть свідчити як про необґрунтованість застосування до позивача штрафу за відсутності у нього, як платника єдиного податку, податкового боргу, так і, відповідно, відсутності підстав для прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку - свідчить про недотримання судом першої інстанції вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, невжиття належних та достатніх заходів для встановлення фактичних обставин справи, та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі.
За результатом апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, прийнятого за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, судова колегія вважає, що вимоги позивача підлягають задоволення у повному обсязі, оскільки відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом     виключення з реєстру платників єдиного податку     за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених пп.298.2.3 п.298.2 цього Кодексу (у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів), та пп.298.8.6 п.298.8 ст.298 цього Кодексу (у разі зміни податкової адреси суб`єкта господарювання, місця провадження господарської діяльності заява подається платниками єдиного податку третьої групи разом з податковою декларацією за податковий (звітний) період, у якому відбулися такі зміни), але у даній справі вказані випадки для виключення позивача з реєстру платників єдиного податку     відсутні.
 Дійсно, згідно з п.36.1 ст.36 ПКУ податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПКУ, законами з питань митної справи, а пунктом 38.1 ст.38 ПКУ встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Тобто, позивач по цій справі, як платник єдиного податку 2 групи, має ризик втрати право перебування на спрощеній системі оподаткування саме у зв`язку з наявністю у нього податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.
Отже, тільки наявність податкового боргу у платника єдиного податку першої-третьої групи податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів є обставиною, з якою ПК України пов`язує можливість анулювання свідоцтва платника єдиного податку, а відтак, у даній справі істотне значення має встановлення обставин наявності такого податкового боргу.
Судова колегія визнає формальним посилання суду першої інстанції на системний аналіз викладених ним у рішенні правових норм Податкового кодексу України та на правові висновки Верховного Суду, що викладені в постановах від 21.02.2018 року у справі № 813/1465/17 та від 20.06.2019 року у справі № 822/1807/19, у зв`язку з чим акцентує увагу на беззаперечно встановлених у цих спірних правовідносинах фактах, які свідчать про протиправність оскаржуваного у цій справі позивачем рішення №356/11/04-36-56-50 від 27.06.2019 року, а саме, на тому, що:
- позивач по справі у період з 01.01.2012 року до 27.06.2019 року перебував на обліку, як особа, що обрала єдиний податок за другою групою і ставкою 17%  по видам діяльності за кодами КВЕД: 93.02.0 (надання послуг перукарнями та салонами краси, 47.75 (роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями), 08.20 (надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна), 96.02 (надання послуг перукарями та салонами краси), що підтверджено витягом з Реєстру платників  єдиного податку  (а.с.9);
- ставки єдиного податку 17% розміру мінімальної заробітної плати для суб`єктів малого підприємництва міста Кривого Рогу, зокрема, платників єдиного податку ІІ груп,  у спірні по цій справі періоди 2017 року та 2018 року були встановлені: рішенням Криворізької міської ради №3637 від 27.05.2015 (яке визнано таким, що втратило чинність наступним рішенням  №1378 від 28 лютого 2017 року) – на перший квартал 2017 року; рішенням Криворізької міської ради №1378 від 28 лютого 2017 року - на 2017 рік; та рішенням Криворізкої міської ради від 27 червня 2017 року - на 2018 рік; 
          - з боку податкового органу відсутні будь-які доводи на спростування того, що позивач у спірні періоди  (2017-2018) відповідав критеріям платника єдиного податку ІІ груп, а диференційовані ставки відповідного податку на території міста були встановлені  рішеннями Криворізької міської ради. Також відповідачем не заперечується обов`язок  фіскальної служби автоматично обліковувати  зобов`язання єдиного податку вказаної категорії платників (ІІ групи), з урахуванням застосування по м.Кривому Рогу розміру ставок єдиного податку нижче від максимально встановлених законодавством (у спірному випадку це є 17%);
         - контролюючим органом у період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року безпідставно здійснювалися в ІКП позивача нарахування єдиного податку за ставкою 20% (640 грн) і тим самим було завищено нарахування позивачу по єдиному податку на суму 864,0 грн.,  замість ставки 17% (544 грн.) за якою ФОП ОСОБА_1 зобов`язана була сплачувати єдиний податок у період 2017-2018 р.р., що підтверджено листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 12.08.2020 (а.с.17); 
         - за даними інформаційної системи «Податковий блок», станом на 17.09.2018 року податковий борг у ФОП ОСОБА_1 – був вже відсутній, а тому, як зазначено у листі  ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 20.09.2018 року № 58714/10/04-36-17-12-16 (а.с.7) податкова вимога ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 23.05.2018 року № 59451-17/484 відповідно до пп.60.1.1 п.60.1 ст.60 Податкового кодексу вважається відкликаною; 
         - крім того, до дати винесення оскаржуваного у цій справі позивачем рішення № 356/11/04-36-56-50 від 27.06.2019 року, а саме, 27.02.2019 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області в інтегрованій  картці платника ФОП ОСОБА_1 було проведено коригування нарахованих сум узгодженого податкового зобов`язання з єдиного податку за період квітня-грудня 2017 року, що підтверджено рішенням № 1095/04-36-56-50 (а.с.17);
- вказане корегування в інтегрованій карті позивача було здійснено відповідачем на виконання доручення ДПС України, наданого за результатом розгляду листа Ради бізнес-омбудсмена від 20.05.2020 року № 25182 (а.с.11-13), а за рекомендацією ДПС України відповідачем було встановлено винну в порушенні прав позивача посадову особу ГУ ДПС у Дніпропетровській області, яку згідно повідомлення Департаменту податкового адміністрування (а.с.14) притягнуто до відповідальності; 
- разом з тим, незважаючи на встановлені Радою бізнес-омбудсмена обставини та вимоги у тому числі стосовно здійснення корегування податкового боргу, який виник у зв`язку із застосуванням до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених зобовязаннь за період липня-грудня 2017 року та січня-червня 2018 року (а.с.11-13), а також не враховуючи змісту доручення ДПС України (а.с.14) – відповідач до наступного часу не вжив заходів  в межах своєї компетенції в порядку та у спосіб, визначені чинним законодавством, направлених на усунення допущеної раніше самим же контролюючим органом помилки.
Вищевикладені обставини, на думку колегії суддів свідчать про відсутність у відповідача правових підстав для анулювання позивачу свідоцтва платника єдиного податку та для виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку з підстав відсутності несплаченого протягом двох послідовних кварталів податкового боргу з єдиного податку. 
Погоджується судова колегія також з доводами апелянта про порушення відповідачем процедури прийняття рішення № 356/11/04-36-56-50 від 27.06.2019 року, оскільки до його винесення відповідачем відповідно до вимог ст.59 Податкового кодексу України у визначеному законом порядку, позивачу не надсилалася (не вручалася)     податкова вимога з приводу зазначеного в рішенні податкового боргу у сумі 1114,09 грн., який за змістом Доповідної інспектора ОСОБА_2 був виявлений під час проведення інвентаризації інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_1 по платежу « 18050401 – Єдиний податок з фізичних осіб» як несплата податкового боргу, що виник у платника єдиного податку на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів з 01.01.2019 року по 01.06.2019 року. (а.с.36 оборот).
Змістом оскаржуваного позивачем рішення № 356/11/04-36-56-50 від 27.06.2019 року підтверджено, що підставою для його прийняття слугувала саме Доповідна відділу адміністрування податків і зборів фізичних осіб Криворізького південного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області (а.с.36), посилань на  розгляд інших матеріалів або обставин в цьому рішенні не міститься, у зв`язку з чим судова колегія знову ж таки акцентує увагу на положеннях ст.299 ПК України, яка є спеціальною нормою для спірних правовідносин та має бути дотримана суб`єктом владних повноважень під час анулювання реєстрації платників єдиного податку, і повинна враховуватися адміністративним судом під час вирішення спору у цій справі.
Так, п.299.11 ст.299 ПК України чітко встановлено, що «у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.». 
Тобто, до винесення контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп, обов`язковим є проведення перевірки платника єдиного податку та складення Акту з відображенням в ньому виявлених порушень, оскільки рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку та виключення його з реєстру платників єдиного податку може бути винесено тільки на підставі  Акту  перевірки, ані в якому разі не за результатом проведення інвентаризації інтегрованої картки платника по платежу «Єдиний податок з фізичних осіб» чи на підставі аналізу даних ІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника, чи інших подібних дій.
Аналогічне правозастосування, відносно вищевказаній послідовності дій контролюючого органу, наведено також у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №813/1465/17, від 15 травня 2018 року у справі №813/676/17.
Підсумовуючи викладені вище по тексту постанови обставини, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволені вимог позивача, залишив поза увагою допущені податковим     органом грубі порушення встановленої чинним законодавством процедури перевірки питань дотримання платником єдиного податку першої - третьої груп вимог виконання податкового обов`язку обчислення, декларування та сплатити суми податку у визначені ПКУ строки, а також встановлених ст.299 Податкового кодексу правил анулювання реєстрації платника єдиного податку та виключення його з реєстру платників єдиного податку, що свідчить про порушення відповідачем способу реалізації владних управлінських функцій та  прав позивача бути обізнаною про обчислену їй заборгованість зі сплати єдиного податку, визначену їй контролюючим органом під час проведення інвентаризації її інтегрованої картки платника по платежу « 18050401 – Єдиний податок з фізичних осіб», що виникла протягом двох послідовних кварталів з 01.01.2019 року по 01.06.2019 року. (а.с.36 оборот).
При цьому, судова колегія визнає безпідставними намагання відповідача та суду першої інстанції прив`язати зазначену в оскаржуваному рішенні № 356/11/04-36-56-50 від 27.06.2019 року суму податкового боргу позивача по сплаті єдиного податку у розмірі 1114,09 грн. безпосередньо до Акту камеральної перевірки №36821/04-36-13-17/ НОМЕР_1 від 13.07.2018 року стосовно несвоєчасної сплати ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі узгоджених сум податкових зобов`язань з єдиного податку за лютий, липень, серпень, жовтень-грудень 2017 року та січень-червень 2018 року, оскільки: таке рішення має бути прийнято «на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом в якому допущено порушення», тобто, у чітко встановлений строк, а не протягом невизначеного часу; а зазначені у Акті перевірки, складеного більше ніж за рік до розгляду питання про анулювання реєстрації платника єдиного податку, неправильно нараховані суми узгодженого податкового зобов`язання з єдиного податку за період квітня-грудня 2017 року були відкориговані контролюючим органом на підставі відповідного рішенням № 1095/04-36-56-50 ще 27.02.2019 року (до дати прийняття оскаржуваного рішення).
Недоречним на погляд судової колегії уданому спірному випадку також є посилання суду першої інстанції на податкове повідомлення-рішення № 0413011317 від 10.09.2018 року про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного податку за лютий, липень, серпень, жовтень-грудень 2017 року та січень-червень 2018 року, оскільки це рішення в дійсності позивачем оскаржувалося, з приводу його протиправності існують висновки Ради бізнес-омбудсмена стосовно обов`язку податкового органу здійснити корегування податкового боргу, з якими повністю погодилася ДПС України, доручивши в свою чергу провести коригування відповідачу по справі, а проява відповідачем у цій справі бездіяльності, та не проведення до наступного часу коригування сум боргу, виниклого внаслідок безпідставного застосуванням до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених зобов`язань за період липня-грудня 2017 року та січня-червня 2018 року – не може ставитися у провину самого позивача, і тим більш не може слугувати підставою для  анулювання реєстрації платника єдиного податку та виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку. 
  З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення, тому апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям у справі іншого рішення про задоволення вимог позивача, які стосуються протиправності дій та рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області по анулюванню реєстрації платника єдиного податку та виключенню ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку, і обраного позивачем способу захисту порушених прав, окрім вимоги про стягнення на його користь моральної школи, яка на думку судової колегії є недоведеною та не підтвердженою належними і достатніми доказами.
Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

                                                          П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кисельова А.В. – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року – скасувати та задовольнити адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – частково. 
Визнати протиправними та незаконними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області по анулюванню реєстрації платника єдиного податку та виключенню ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку;
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області скасувати рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 від 27.06.2019 року та внести відповідний запис до реєстру платників єдиного податку про скасування такого рішення.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку другої групи з 27.06.2019 року.          
У задоволені адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення на її користь з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області завдану моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн - відмовити.
               Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов