ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/785/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кацюби Максима Володимировича на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду  від 23.03.2021 р. (суддя Бойченко Ю.П., повне судове рішення складено 29.03.2021 р.)  в справі № 280/785/21 за позовом ОСОБА_1  до Запорізької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом  до Запорізької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку; зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу при звільненні в розмірі 20  525,12 грн.; стягнення  середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 29.12.2020 р. по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного розміру заробітної плати 908,72 грн.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.03.2021 р. задоволено клопотання Запорізької обласної прокуратури про зупинення провадження у справі, зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 280/786/21.
В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати ухвалу з підстав порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. Вважає, що зібрані в справі докази дозволяють  встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а тому зупинення провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України є безпідставним. Зупинивши провадження у справі на невизначений час, суд першої інстанції  зневолював сенс вихідної допомоги, а після вирішення справи № 280/786/21 про поновлення на роботі мета такої державної гарантії досягнута не буде. Вказує, що звільнення позивача вже відбулось, розрахунок в повному обсязі не проведено, тому право позивача тривалий час є порушеним.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити ухвалу без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами ч. 2 ст. 312 КАС у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в  пунктах 3,  6, 7,   11,  14,  26 частини першої статті 294 цього Кодексу.
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №280/786/21 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії, визнання протиправним та скасування наказу керівника Запорізької обласної прокуратури від 24.12.2020 № 2485к, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому суд першої інстанції зазначив,  що позивач не погоджується зі звільненням та ставить питання про поновлення її на посаді.
Суд першої інстанції вважав, що наявність у позивача права на отримання вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням за наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 24.12.2020 № 2485к не може досліджуватись судом до встановлення правомірності самого наказу про звільнення позивача.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та про те,  що вирішення спору у справі №280/785/21 є об`єктивно неможливим до вирішення справи №280/786/21,  тому зупинив провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/786/21.
Суд визнає обґрунтованим вирішення судом першої інстанції клопотання відповідача про зупинення провадження  у справі.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 подано до Запорізького окружного адміністративного суду два позову: 
1) до Запорізької обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії, визнання протиправним та скасування наказу керівника Запорізької обласної прокуратури від 24.12.2020 р. № 2485к, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за яким відкрите провадження у справі №280/786/21; 
2) позов до Запорізької обласної прокуратури   про  визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати вихідної допомоги при звільненні в розмірі середньомісячного заробітку; зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу при звільненні в розмірі 20  525,12 грн.; стягнення  середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 29.12.2020 р. по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного розміру заробітної плати 908,72 грн., за яким відкрите провадження у цій  справі №280/785/21. 
Таким чином, позивач вважає протиправним своє звільнення та просить поновити на посаді в прокуратурі та, одночасно в межах іншої (цієї) справи просить стягнути вихідну допомогу при звільненні та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
          Позовні вимоги про стягнення вихідної допомоги в межах справи, ухвала про зупинення провадження в якій зараз переглядається в апеляційному порядку, обґрунтовані позивачем  положеннями  статті 44 Кодексу законів про працю України, якою встановлено, що  при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті  36  та пунктах 1, 2 і 6 статті  40  цього  Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.
Тобто, умовою виплати вихідної допомоги є припинення трудового договору (звільнення з роботи).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті  236 КАС України  суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
За приписами частини першої – третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          З огляду на приписи зазначеної норми процесуального закону, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.
Тобто,   судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
При цьому під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.
Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (речення друге пункту 3 частини першої статті 236 чинного  КАС України).
Оскільки виплата вихідної допомоги законодавцем пов`язується саме з припиненням трудового договору (зі звільненням особи з роботи, служби), а позивачем наказ про звільнення з роботи оскаржується в судовому порядку, тобто позивач не погоджується зі звільненням та бажає бути поновленою на посаді в органах прокуратури, є правильним висновок суду першої інстанції про неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 280/786/21 про поновлення на посаді.
Судом враховується, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2021 р. в справі № 280/786/21 частково задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасоване наказ керівника Запорізької обласної прокуратури №2485к від 24.12.2020 про звільнення ОСОБА_1  з посади прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області з 29.12.2020, поновлено ОСОБА_1  в органах прокуратури Запорізької області з 30.12.2020, поновлено ОСОБА_1 на посаді із рівнозначними умовами, функціями та повноваженням прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в органах Запорізької обласної прокуратури з 30.12.2020, стягнуто  з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1  середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, за період з 30.12.2020 по 15.04.2021 (74 робочих дні) в сумі 72573,28 грн. 
За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень рішення в справі № 280/786/21 не набрало законної сили.
Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено клопотання відповідача та зупинено провадження у справі. 
Доводи апелянта стосовно того, що  зібрані в справі докази дозволяють  встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а тому зупинення провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України є безпідставним, суд визнає необґрунтованими  та зазначає, що якщо позивач буде поновлена на посаді відпадуть обставини, за якими закон пов`язує право особи на отримання вихідної допомоги на підставі ст. 44 КЗпП. 
02.06.2021 р., тобто поза межами строку на апеляційне оскарження ухвали, представником позивача подано доповнення до апеляційної скарги, в якій просить врахувати висновки Верховного Суду з аналогічного питання, викладені в постанові від 23.02.2021 р. в справі № 640/5320/20.
Відповідно до частини першої статті 303 КАС України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.  
Не зважаючи на те, що доповнення до апеляційної скарги подані після закінчення строку на апеляційне оскарження, суд вважає за необхідне надати оцінку доводам апелянта, викладеним у доповненні до апеляційної скарги.
Верховним Судом в постанові від 23.02.2021 р. в справі № 640/5320/20 висловлено наступний висновок: «…факт звільнення позивача є визначальним та достатнім для вирішення питання, щодо виплати вихідної допомоги.
У свою чергу, питання правомірності/протиправності звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури жодним чином не впливає на вирішення питання щодо наявності підстав для виплати вихідної допомоги у зв`язку з таким звільненням.
Сама лише взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.».
Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом враховується приведений висновок Верховного Суду при вирішенні питання зупинення провадження в аналогічній справі, на які посилається апелянт, проте не погоджується з ним та не застосовує,  з огляду на таке.
Як вказано вище, стаття 44 КЗпП встановлює обов`язок роботодавця з виплати працівникові, трудовий договір з яким припинено  з підстав, зазначених у  пункті 6 статті 36  та  пунктах 1,  2  і  6 статті 40  цього Кодексу, виплатити вихідну допомогу у певному розмірі.
Тобто, вихідна допомога виплачується при припиненні трудового договору. 
Наявність судового спору про правомірність звільнення такого працівника виключає можливість виплати вихідної допомоги до остаточного вирішення спору про поновлення на роботі, оскільки у разі вирішення спору на користь працівника (в цьому випадку – позивача) на посаді відпадуть обставини, за якими закон пов`язує право особи на отримання вихідної допомоги на підставі ст. 44 КЗпП.
Відповідно, суд не погоджується з висновком Верховного Суду, що питання правомірності/протиправності звільнення особи з органів прокуратури жодним чином не впливає на вирішення питання щодо наявності підстав для виплати вихідної допомоги у зв`язку з таким звільненням.
З урахуванням викладеного суд  дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята  з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали не вбачається.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,   315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кацюби Максима Володимировича на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду  від 23.03.2021 р. в справі № 280/785/21 залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду  від 23.03.2021 р. в справі № 280/785/21 за позовом ОСОБА_1  до Запорізької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття 03.06.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.
          Повне судове рішення складено 03.06.2021 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко