У Х В А Л А
28 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 357/2904/18
провадження № 61-1136ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Хоменком Віталієм Олексійовичем, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна, що є спільною сумісною власністю та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна, що є спільною сумісною власністю,
В С Т А Н О В И В :
20 січня 2021 року ОСОБА_1 через адвоката Хоменка В. О. направив до Верховного Суду поштовим зв`язком касаційну скаргу на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Заявник просив поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копію оскаржуваного судового рішення не отримував, з повним текстом оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 23 липня 2020 року ознайомився його адвокат 13 січня 2021 року, що підтверджується копією розписки, яка додана до касаційної скарги та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. 
Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків. ОСОБА_1 запропоновано зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження, зокрема вказати поважні причини, які перешкоджали йому отримати повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду та звернутись із касаційною скаргою до 25 серпня 2020 року, надати належні та допустимі докази на їх підтвердження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.
Київський апеляційний суд прийняв постанову 23 липня 2020 року, дату складення повного тексту постанови не зазначено, останній день строку на касаційне оскарження припадав на 25 серпня 2020 року (з урахуванням вихідних днів), а скаргу ОСОБА_1 направив до Верховного Суду 20 січня 2021 року.
У справі «Устименко проти України» від 29 січня 2016 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника. 
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Вирішуючи питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження, суд касаційної інстанції зобов`язаний оцінити вказані особою, яка подала касаційну скаргу, причини його пропуску та надати оцінку усім доказам на їх обгрунтування, інакше буде порушено вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення.
Надана заявником заява про поновлення строку на касаційне оскарження не містить належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, а лише посилання на те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання заявником постанови та судових повісток без надання відповідних доказів, є недостатнім для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Отже, станом на 26 квітня 2021 року ухвалу Верховного Суду від 26 лютого 2021 року заявник не виконав, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Хоменком Віталієм Олексійовичем, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна, що є спільною сумісною власністю та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна, що є спільною сумісною власністю повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                              А. С. Олійник