КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
  
Апеляційне провадження                                                                                                                                                                  
№22-ц/824/6331/2021                                                                      

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року                                                                      місто Київ
                                                                                          справа №752/14506/15-ц                              
  
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                     суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                   
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Колдіної О.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» про відшкодування шкоди, -
     
                                               В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь:
25965 грн. - на відшкодування матеріальної шкоди;
1500 грн. - витрати за проведення оцінки вартості майнової шкоди.
В мотивування вимог посилався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .
Вказував, що починаючи з 23 липня 2015 року йогоквартира систематично заливається водою з вини відповідача, як власника квартири  АДРЕСА_2 і розташована поверхом вище над його квартирою.
Зазначав, що 04 серпня 2015 року комісією в складі представників ЖЕД №4 ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» складено акт про залиття квартири його квартири, відповідно до якого підтверджено наявність слідів залиття в квартирі, а також встановлено, що таке залиття сталось внаслідок протікання квартирної мережі холодного водопостачання, що відбувається в квартирі АДРЕСА_2 . 
Зауважував, що втой же день постачання холодної води до квартири  АДРЕСА_3 було припинено.
Посилався на те, в подальшому власник квартири  АДРЕСА_3 самовільно відкрила вентиль постачання води, в результаті чого продовжилось залиття.
Вказував, що представниками ЖЕД в присутності працівників міліції 18 серпня 2015 року, 20 серпня 2015 року, 26 серпня 2015 року в зв`язку з тим, що залиття квартири АДРЕСА_4 водою продовжувалось, перекрили продачу води, про що склали відповідні акти, однак власник квартири АДРЕСА_3 самовільно відновлювала подачу води до своєї квартири.
Зазначав, що 25 серпня 2015 року комісією ЖЕД №4 ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» складено акт про залиття квартири АДРЕСА_4 , яким підтверджено наявність слідів залиття в санвузлі та коридорі квартири.
Відповідно до висновку про вартість майна, складеного оцінювачем ПП «Аверті» ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири № НОМЕР_1 становить 25965 грн.
Вказував, що він також поніс витрати за проведення оцінки вартості майнової шкоди у розмірі 1500 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити у повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що на момент звернення до суду, а саме, 01 вересня 2015 року йому на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 . В період часу з 23 липня 2015 року по 26 серпня 2015 року його квартира систематично заливалася водою з вини відповідача, про що складалися відповідні акти про залиття квартири комісією ЖЕД №4 ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».
Вказував, що на підтвердження факту спричинення йому шкоди, ним надано суду акти про залиття квартири. звіт про оцінку майна, яким встановлено суму збитку нанесеного оздобленню приміщень в результаті залиття квартири.
Зазначав, що вину у завданні йому шкоди відповідачем не спростовано.
Посилався на те, що він мав всі законні підстави звернутися з даним позовом до суду, так як йому як власнику майна була спричинена шкода в результаті залиття його квартири.
Вказував, що в 2018 році він дійсно відчужив належну йому квартиру АДРЕСА_4 відповідно до вимог законодавства України.
Зазначав, що з моменту залиття квартири і до моменту її відчуження він не проводив жодних відновлювальних робіт з метою усунення пошкоджень внаслідок залиття. При укладенні договору купівлі-продажу між продавцем (позивач) та покупцем було досягнуто домовленості про зменшення розміру вартості квартири на суму збитків, спричинених внаслідок залиття.
Вважає, що факт відчуження ним квартири в березні 2018 року не має жодного відношення до розгляду справи про спричинення шкоди.
Від представника відповідача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказувала на те, що скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при зверненні до суду позивач хоча і був власником квартири АДРЕСА_1 , оздоблення якої зазнало пошкоджень внаслідок залиття, однак на момент вирішення спору позивачем не надано доказів, що він поніс відповідні збитки на відновлення пошкодженого майна, враховуючи, що квартира була відчужена, як то договір, в якому його умовами передбачено зменшення вартості об'єкта нерухомості на вартість відновлювальних робіт, що необхідно провести з метою ліквідації пошкоджень, або доказів, які б підтверджували, що при оцінці майна з метою його відчуження наявність слідів залиття вплинули на визначення вартості такого майна, або ж що позивачем на момент відчуження квартири проведено її відновлювальний ремонт з метою усунення пошкоджень внаслідок залиття.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1  був власником квартири АДРЕСА_1  на підставі договору купівлі-продажу від 13 серпня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. 
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31 серпня 2015 року власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 .
У позовній заяві позивач вказував на те, що починаючи з 23 липня 2015 року його квартира систематично заливалася водою з вини відповідача, як власника квартири АДРЕСА_2 і розташована поверхом вище над його квартирою.
04 серпня 2015 року представниками ТОВ «Ковальська Житлосервіс» у складі: начальника ЖЕД №4 Лебідь Н.П., слюсара-сантехніка ОСОБА_4 , електрика ОСОБА_5 було складено акт про те, що ними проведено обстеження квартини №120, яка розташована на 22-му поверсі та квартири АДРЕСА_3 , яка розташована на 23-му поверсі будинку  АДРЕСА_5 на предмет залиття квартири АДРЕСА_4 .
У акті зазначено, що на час обстеження встановлено, що в квартирі АДРЕСА_4  спостерігаються плями від залиття на стелі та стіні коридора, площею 1,5 кв.м, в квартирі АДРЕСА_3 залиття на стелі та стінах не спостерігається. При перевірці системи холодного водопостачання гідропресом в квартирі АДРЕСА_3 після засобу обліку води, спостерігалось падіння тиску на монометрі гідропреса, що дає можливість зробити висновок про протікання по квартирної мережі холодного водопостачання, що відбувається в квартирі АДРЕСА_2 .
Комісією в складі начальника ЖЕД №4 ТОВ «Ковальська Житлосервіс» Лебідь Н.П., слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 , двірника-наглядача ОСОБА_6 04 серпня 2015 року було складено акт про те, що 04 серпня 2015 року була обстежена квартира АДРЕСА_1 у зв`язку з затопленням з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 . Встановлено, що залиття відбувається через порив холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_3 . Холодне водопостачання перекрито на квартиру АДРЕСА_3 . Ввечері цього дня (04 серпня 2015 року) мешканець квартири АДРЕСА_3 самовільно відкрив вентель подачі холодного водопостачання, що призвело до продовження залиття нижчерозташованої квартири АДРЕСА_4 .
18 серпня 2015 року представниками ТОВ «Ковальська Житлосервіс» у складі: начальника ЖЕД №4 Лебідь Н.П., слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 , прибиральниці ОСОБА_7 в присутності дільничного поліції Федорець М.М. складено акт про те, що по багаточисленних скаргах мешканців квартири АДРЕСА_4 про безперервне затоплення, було перекрито холодневодопостачання до квартири АДРЕСА_3 та вентель подачі холодної води опломбовано.
20 серпня 2015 року представниками ТОВ «Ковальська Житлосервіс» у складі: начальника ЖЕД №4 Лебідь Н.П., слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 , прибиральниці ОСОБА_7 було складено акт про перекриття водопостачання по АДРЕСА_5 по стояку квартири АДРЕСА_3 , оскільки затоплення квартири АДРЕСА_4 не припинялось.
Комісією в складі начальника ЖЕД №4 ТОВ «Ковальська Житлосервіс» Лебідь Н.П., слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 , двірника-наглядача ОСОБА_6 25 серпня 2015 року було складено акт про те, що ними була відвідана квартира АДРЕСА_1 щодо затоплення з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 . На час обстеження встановлено, що  у сан.вузлі спостерігається тріщина на натяжній стелі та протікання води з світильників натяжної стелі, коридор - пошкодження водоемульсійної фарби на стелі та стінах.
26 серпня 2015 року комісією ТОВ «Ковальська Житлосервіс» у складі: слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 , двірника ОСОБА_6 ,  дільничного поліції ОСОБА_8 ,  в присутності свідків: мешканця квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 , мешканця квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_9 складено акт про те, що 26 серпня 2015 року о 16.00 год. було здійснено перекриття гарячого водопостачання до квартири   АДРЕСА_2 шляхом встановлення заглушки, в зв`язку з систематичним затопленням квартири  АДРЕСА_1 .
Відповідно до Звіту про оцінку майна та висновку про вартість майна, складеного оцінювачем ПП «Аверті» Гуменною О.Д. від 21 серпня 2015 року вартість матеріального збитку, нанесеного оздобленню приміщень в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 становить 25965 грн. (20210 грн. - будівельні матеріали, 5755 грн. - будівельно-монтажні роботи).
Заперечуючи проти позову, представником відповідача було надано висновок спеціаліста ТОВ «Армагон» Іваненка В.В. за результатами обстеження системи водопостачанн житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 від 22 жовтня 2015 року.
У вказаному висновку зазначено, що після проведення системного обстеження системи ГВП та ХВП об`єкту, пошкоджень внутрішньо квартирної мережі ГВП не виявлено. Також не встановлено місць, де вологість внутрішніх конструкцій об`єкту перевищує допустиму норму. Не виявлено місць застарілих затікань, які не можуть бути відсутні у разі багаторазових протікань. 
На підтвердження причин залиття квартири АДРЕСА_1 представником позивача у суді першої інстанції було заявлено клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
На вирішення експертів поставені наступні питання:
які пошкодження виникли внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , яке мало місце в період часу з 23 липня 2015 року по 25 серпня 2015 року?
які технічні причини залиття квартири АДРЕСА_1 , що мало місце в період часу з 23 липня 2015 року по 25 серпня 2015 року?
чи виникли пошкодження, наявні в квартирі АДРЕСА_1 , внаслідок залиття, що мало місце в період часу з 23 серпня 2015 року по 25 серпня 2015 року?.
З матеріалів справи вбачається, що 01 серпня 2018 року на адресу суду першої інстанції та сторонам у справі разом з листом інституту КНДІСЕ було направлено клопотання експерта з проханням повідомити сторони у справі про необхідність бути присутніми під час проведення обстеження квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , яке відбудеться 13 серпня 2018 року і буде розпочато о 11.00 год.
Вказане клопотання експерта було направлено судом сторонам у справі.
З висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Кухарчука О.В. за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №16072/17-44 від 29 травня 2019 року вбачається, що за результатами проведеного 13 серпня 2018 року візуально-інструментального обстеження квартири АДРЕСА_1 , експертом встановлено, що в приміщеннях зазначеної квартири, а саме у коридорі та житловій кімнаті виникли пошкодження елементів внутрішніх опоряджувальних покриттів поверхонь стелі, перегородок, стін та підлоги, а саме:
на поверхні стелі спостерігаються ознаки залиття у вигляді темно-жовтих та темно-сірих плям;
на поверхні стіни спостерігаються ознаки залиття у вигляді потьоків та плям темно-жовто-коричневого кольору;
також на поверхні стіни спостерігаються ознаки залиття у вигляді тріщин та відставання від основи (стіни) пофарбованого багету, з якого виконано елемент декоративного оздоблення стіни - «дзеркало» та похила тріщина шару шпаклівки;
під декоративним елементом «дзеркало`спостерігається повздовжня тріщина та відставання керамічних плиток з якої улаштовано плінтус;
у місці кутового сполучення гіпсокартонної стелі з залізобетонним перекриттям спостерігаються ознаки залиття у вигляді повздовжньої тріщини.
Враховуючи місця розташування пошкоджень та ознак залиття, які спостерігаються на момент проведення візуально-інструментального обстеження на елементах опоряджувальних покриттів в квартирі АДРЕСА_1 , залиття рідиною відбулося з приміщень вище розташованого поверху будинку АДРЕСА_5 . 
Проте, через відсутність доступу у приміщення вище розташованої квартири АДРЕСА_2 визначити технічні причини залиття квартири АДРЕСА_1 , що мало місце в період часу з 23 липня 2015 року по 25 серпня 2015 року визначити не вдалося. 
Зважаючи на те, що інформація про проведення ремонтів у місцях розташування пошкоджень внаслідок залиття відсутня, акти про факт залиття датовані 2015 роком, експерт приходить до висновку, що пошкодження, наявні в квартирі АДРЕСА_1 , могли виникнути внаслідок залиття, що мало місце в період часу з 23 липня 2015 року по 25 серпня 2015 року.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу, від 05 березня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баднар Н.В., ОСОБА_1 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Тобто з 05 березня 2018 року власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в рівних частках, що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 лютого 2020 року.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно з ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.  Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує.  Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Системний аналіз положень статей 316, 317, 328, 346 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Отже, в суб'єктивному розумінні, право власності є абсолютним правом особи вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а необмеженій кількості осіб заборонено порушувати таке суб'єктивне право і створювати перешкоди в його здійсненні. 
З матеріалів справи вбачається, що на час неодноразового залиття квартири АДРЕСА_1 (у період з 23 липня 2015 року по 25 серпня 2015 року) її власником був позивач ОСОБА_1 , якому в силу закону було завдано збитки в результаті порушення його цивільного права - пошкодження його майна, а відтак позивач має право на їх відшкодування в повному обсязі.
При цьому, факт відчуження квартири позивачем 05 березня 2018 року не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за завдані збитки.
Відповідно до ч.1 ст.10 ЖК України  громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.
Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому  будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.
Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч.2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Так, відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.  
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.
Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.
Факт залиття квартири позивача у період з 23 липня 2015 року по 25 серпня 2015 року, яка йому належала до 05 березня 2018 року з вини відповідача та розмір завданої шкоди підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: актами про залиття від 04 серпня 2015 року та 25 серпня 2015 року, Звітом про оцінку майна від 21 серпня 2015 року, який складений оцінювачем СОД ПП «Аверті» ОСОБА_3 , висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Кухарчука О.В. за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №16072/17-44 від 29 травня 2019 року.
Колегія суддів вважає, що Звіт від 21 серпня 2015 року виконаний оцінювачем СОД ПП «Аверті» ОСОБА_3 відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»  безпосередньо після залиття квартири позивача. ПП «Аверті» діє на підставі сертифікату суб`єкта оціночної діяльності №16538/14 від 05 червня 2014 року, який передбачає виконання робіт, пов`язаних з незалежною оцінкою вартості майна на території України.
Оцінювач ОСОБА_3 має відповідну кваліфікацію спеціаліста, що підтверджується кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача №5035, видане ФДМ України та ККН від 19 травня 2007 року, свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №8323 від 19 липня 2010 року.
Отже, вказаний Звіт від 21 серпня 2015 року виконаний оцінювачем СОД ПП «Аверті» ОСОБА_3 об`єктивно відображає вартість ремонтно-відновлювальних робіт в квартирі позивача, яка йому належала на час залиття та узгоджується з вимогами ст.1192 ЦК України, а тому є належним та допустимим доказом  обставинам, на які посилається позивач обгрунтовуючи розмір матеріальної шкоди.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Разом з тим, колегія суддів відхиляє висновок спеціаліста ТОВ «Армагон» Іваненка В.В. від 22 жовтня 2015 року, оскільки зазначений висновок підписано особою, якою не підтверджено наявність у неї спеціальних знань та навичок. Відсутня будь-яка інформація про освіту, спеціальність, досвід роботи, кваліфікацію, наявність повноважень щодо можливості надання відповідних висновків у спеціаліста ОСОБА_12 . У висновку не зазначено жодного нормативно-правового документу відповідно до якого було здійснено дослідження.
Колегія суддів бере до уваги те, що 13 серпня 2018 року судовим експертом КНДІСЕ Кухарчуком О.В. було проведено візуально-інструментальне обстеження об`єкта дослідження - квартири АДРЕСА_1 в присутності її власника ОСОБА_1 . Відповідач не забезпечила доступ експерту до своєї квартири АДРЕСА_3 для її обстеження.
Відповідно до статтй 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
При цьому, оскільки ОСОБА_2 фактично ухилилася від надання експерту можливості оглянути свою квартиру АДРЕСА_3 , а відтак колегія суддів вважає, що відповідачем не спростовано презумпцію її вини у заподіянні шкоди майну позивача.    
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, а відтак завдані ОСОБА_1 збитки викликані залиттям квартири АДРЕСА_1  підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 у розмірі 25965 грн.
За проведення звіту про оцінку майна позивачем було сплачено ПП «Аверті» 1500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №33 від 27 серпня 2015 року.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1500 грн. витрат за проведення звіту про оцінку майна.
Щодо доводів відповідача про те, що акт про залиття квартири позивача є неналежним доказом наявності вини відповідача у залитті належної позивачу квартири, оскільки він не відповідач Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій колегія суддів вважає зазначити наступне.
Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального  господарства від 17 травня 2005 №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.
Згідно Додатку №4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Як вбачається з актів від 04 серпня 2015 року вони за формою та змістом відповідають вимогам вказаного Додатку №4, у них відображено: дату та місце залиття, пошкодження квартири, інформацію про причину залиття та квартиру, з якої воно сталося.
Доказів того, що залиття  належної  позивачу квартири, відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідача, останньою суду не надано. 
При цьому, обов'язкового складення акту безпосередньо у момент залиття Правила не вимагають. 
Посилання відповідача на те, що акт про залиття був складений без її участі, при цьому не вказано, що вона відмовляється від його підпису зводяться до незгоди із письмовими доказами.
Слід зазначити, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події.
Отже, акти про залиття, які містяться в матеріалах справи в силу статей 77, 78  ЦПК України є належними доказами тієї обставини, що залиття квартири позивачів відбулось з вини відповідача.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.
Згідно з  ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1748,50 грн.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
                                                  П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.
 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
 
Позов   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» про відшкодування шкоди - задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ УМВС України в місті Києві 20 жовтня 1997 року на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 майнову шкоду у розмірі 25965 грн., витрати на проведення оцінки майна у розмірі 1500 грн. та судові витрати у розмірі 1748 грн. 50 коп.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
                                                  
Головуючий:
 
Судді: