П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/2321/20	
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

20 серпня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - ГУ ДПС у Херсонський області, АР Крим та м. Севастополі) в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення № 0005821305 від 16.07.2019 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка пояснила, що за результатами планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, валютного та іншого законодавства контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу.
Судовим рішенням, яке набрало законної сили, наведені податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу були скасовані.
Разом із тим, як зазначає позивачка, рішення від 16.07.2019 року №0005821305 не було предметом судового оскарження, оскільки про його існування їй не було відомо, адже в електронному кабінеті платника податків була відсутня інформація про наявність боргу (недоїмки).
Ключовим доводом для задоволення позову та скасування спірного рішення ФОП ОСОБА_1 зазначає визнання судом протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2019 р.
До того ж, в позові ФОП ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що строк звернення до суду вона пропустила з поважних причин, адже не отримувала спірного рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
За її твердженням вона дізналася про наявність у неї боргу (недоїмки) за платежем єдиний соціальний внесок для фізичних осіб - підприємців, лише з електронного кабінету у грудні 2019 р., у зв`язку з чим звернулася до ГУ ДПС у Херсонський області, АР Крим та м. Севастополі з проханням надати письмове роз`яснення та надіслати на її адресу, у тому числі і рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Дане звернення отримано ГУ ДПС у Херсонський області, АР Крим та м. Севастополі 26.12.2019 р.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, позов ФОП ОСОБА_1 – задоволено.
Суд визнав протиправним та скасував рішення ГУ ДПС у Херсонський області, АР Крим та м. Севастополі за № 0005821305 від 16.07.2019 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції, насамперед зазначив, що за хронологією прийняття податковим органом податкових повідомлень - рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки), а також їх оскарження позивачкою в адміністративному та судовому порядку, можна зробити висновок про те, що остання не пропустила строк звернення до суду.
На переконання суду, направлення спірного рішення поштовою кореспонденцією з урахуванням обставин цієї справи, не є обставиною, яка може бути підставою для залишення позову без розгляду.

Далі, суд першої інстанції відзначив судове рішення, яким визнано протиправним нарахування ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску та скасовано вимогу ГУ ДПС у Херсонський області, АР Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2018 р. № Ф-0001541304.
Суд погодився з правовою позицією позивачки, що оскаржуване в цій справі рішення від 16.07.2019 №0005821305, є похідним від вимоги від 19.12.2018 р. № Ф-0001541304 і не може існувати самостійно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

ГУ ДПС у Херсонський області, АР Крим та м. Севастополі, вважаючи рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що ухвалене без всебічного дослідження всіх обставин справи, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляцію, контролюючий орган зазначив, що не погоджується з доводами суду першої інстанції про наявність поважних причин пропущення строку звернення до суду, оскільки надані докази свідчать про отримання ФОП ОСОБА_1 рішення, яке є предметом оскарження – 22.07.2019 р.
Скаржник зауважує, що у разі незгоди зі спірним рішенням, позивачка мала можливість його оскаржити, окремо, у встановлений ч.14 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», строк.
Далі, представник ГУ ДПС у Херсонський області, АР Крим та м. Севастополі вважає такими, що суперечать фактичним обставинам справи, доводи суду першої інстанції, що рішення, яке є предметом оскарження в цій справі, було прийнято контролюючим органом після ухвалення судового рішення про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).
За твердженням скаржника, спірне рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску було прийнято 16.07.2019 р., а рішення Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/971/19 щодо визнання протиправною та скасування вимоги було прийняте 05.08.2019 р.

Також, скаржник наполягав на тому, що за результатами розгляду скарги позивачки, ДФС України вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2018 р. залишила без змін, а рішення від 20.11.2018 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, скасувала за формальними ознаками, а саме: невірного зазначення дати винесення штрафної санкції. Далі, як пояснив скаржник, 16.07.2019 р. ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі було сформоване нове рішення №0005821305 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позивачка та її представник не скористалися правом подання відзиву на апеляцію.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, повідомлялися належним чином.
У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, які належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року розгляд справи продовжений в порядку письмового провадження.

Обставини справи.

ГУ ДФС у Херсонський області, АР Крим та м. Севастополі у грудні 2018 р. провело документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 01.01.2014 р. по 31.12.2017 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р.

За результатами перевірки контролюючий орган прийняв, зокрема, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за №0003751304 від 20.11.2018 р. на суму 19 738,95 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2018 р. №Ф-0001541304.
Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за №0003751304  від 20.11.2018 р. на суму 19  738,95 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2018 р. №Ф-0001541304 ФОП ОСОБА_1 оскаржила до ДФС України.

04.02.2019 р. ДФС України, за результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 прийняла рішення №5583/6/99-99-11-05-02-25, де вимогу про сплату боргу від 19.12.2018 р. № Ф-0001541304 залишила без змін, а рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.11.2018  №0003751304 скасувало та зазначило про те, що його слід вважати відкликаним з дня його прийняття.
Поряд з цим, ДФС України зобов`язало ГУ ДПС у Херсонський області, АР Крим та м. Севастополі прийняти та направити платнику податків нове рішення про застосування штрафних санкцій, відповідно до вимог чинного законодавства.
У травні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом про оскарження податкових повідомлень рішень та вимоги № Ф-0001541304.
Судовим рішенням від 05.08.2019 року у справі № 540/971/19, яке набрало законної сили, позов ФОП ОСОБА_1 був задоволений, зокрема, і в частині скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2018 р. № Ф-0001541304.
16.07.2019 р., відповідно до п.4 розділу V Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Міністерством фінансів України від 07.04.2016, № 422 (далі - Порядок №422) було сформоване нове рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № 0005821305.
Дане рішення було направлено позивачу рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення та отримано позивачкою 22.07.2019 р. (а.с.50).

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Одним із доводів апеляційної скарги є пропуск позивачкою строку звернення до суду щодо оскарження рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № 0005821305 від 16.07.2019 р.
Досліджуючи даний довід колегія суддів встановила, що спірне рішення оскаржено позивачкою через 13 місяців після його прийняття.
У своєму позові, ФОП ОСОБА_1 стверджує про те, що не отримувала рішення, що є предметом оскарження, не коментуючи при цьому наявне у справі повідомлення про вручення їй даного документа.
Суд першої інстанції, також визнавши факт направлення позивачці поштовою кореспонденцією спірного рішення, зазначив, що даний факт, з урахуванням обставин цієї справи, не може бути підставою для залишення позову без розгляду.

Водночас, колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки – це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частина 14 статті 25 Закону України "Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" унормовує, що суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому, платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.
Аналогічні строки визначені в оскаржуваному рішенні про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій по єдиному внеску у сумі 19  738,95 грн. від 16.07.2019 №0005821305.
Водночас Верховний Суд у своєму рішенні від 25.02.2021 р. у справі №580/3469/19 дійшов висновку, що аналіз частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" свідчить про те, що в разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
За таких умов, на думку суду касаційної інстанції, платник єдиного внеску для захисту своїх законних прав, свобод і законних інтересів відповідно до принципу in dubio pro tributario має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 КАС України, а не статтею 25 Закону № 2464-VI.
Отже, для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, у позивачки існував шестимісячний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Узагальнюючи викладене, колегія суддів відзначає  строк звернення до адміністративного суду – це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ретельно дослідивши матеріали справи, колегія суддів установила, що окрім отримання рекомендованою поштою 22.07.2019 р. спірного рішення про застосування штрафних санкцій, додатково, про порушення свого права, позивачка дізналася, отримавши інформацію зі свого електронного кабінету платника податків.
Про це свідчить її лист на адресу ГУ ДПС у Херсонський області, АР Крим та м. Севастополі від 26.12.2019 р. (а.с.16).
Себто, якщо встати на позицію позивачки та вважати, що вона не отримувала поштою спірне рішення про застосування штрафних санкцій, а дізналася про існування боргу щодо сплати ЄСВ 26.12.2019 р., останній строк звернення до суду був - 27.06.2020 р.
Водночас звернення до суду відбулося 20.08.2020 р.

Верховний Суд у своїй постанові від 31.03.2021 р. (справа №240/12017/19), вирішуючи питання дотримання особою строків звернення до суду, зауважив, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час,  триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Резюмуючи викладене, колегія суддів указує, що позивачка не довела обставин поважності причин пропуску строку звернення до суду, адже такими визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. До того ж, такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Не можна погодитися з позицією суду першої інстанції, що обґрунтована позиція позивачки не дозволяє залишити позов без розгляду, з огляду на таке.

У згаданій справі, Верховний Суд наголошував на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, як вважав суд вищої інстанції, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Досліджуючи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів встановила, що воно направлено на адресу позивачки, яка зазначена в ЄДР, дата вручення зазначена 22.07.2019 р. та наявний підпис отримувача.
Про те, що позивачці було направлено саме рішення № 0005821305 від 16.07.2019 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яке було прийнято за результатами адміністративного оскарження, свідчить відмітка КПР (контрольно-перевірочна робота).
Даний висновок суду базується на п.1 гл. 9 розд. 4 Порядку №422, який зобов`язує відображати результати, зокрема, адміністративного оскарження, складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Згідно приписів ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, в тому числі  з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Ураховуючи наведені процесуальні норми є підстави для часткового задоволення апеляційної скарги. Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а позов  ФОП ОСОБА_1  -  залишити без розгляду.
Розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, у даній справі не проводиться.

Керуючись статтями 240, 308, 311, 319, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі – задовольнити частково.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року – скасувати.
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонський області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач – суддя                                                            І. О. Турецька

                     суддя                                                            Л. В. Стас

                     суддя                                                            Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 19.04.2021 року.